Title: Ergonomia
Course: Puhtauspalvelualan perusteet

Siivoustyötä tehdessä on mahdollisuus saada paljon kehoa kehittävää liikuntaa ja liikettä. Kun työ tehdään oikean ergonomian ehdoilla keskiraskaaksi luokitellun siivoustyön kuormitus keholle voikin olla positiivista

Vaikka siivoustyö kuormittaa tuki- ja liikuntaelimiä sekä hengitys- ja verenkiertoelimistöä, työssä tapahtuva liikkuminen, kuten kävely, toisinaan kumartelu ja kurkottelu sekä nostot ovat eduksi ihmisen hyvinvoinnille.

Siivoustyössä kuormittuvia kehon alueita ovat: selkä, niska-hartiaseutu, lonkat, polvet, käsien lihakset sekä olka-, kyyner-, ranne- ja sorminivelet. Rasituksen estämisessä keskeistä on ergonomian hallinta.

Ergonomian tavoitteena on tehdä työ ihmiselle sopivaksi.

Tässä osiossa opit oikeita ergonomisia työtapoja ja -asentoja. Opitaan siivousvälineiden ergonomista käyttöä.

Ergonomia

Siivoustyötä tehdessä on mahdollisuus saada paljon kehoa kehittävää liikuntaa ja liikettä. Kun työ tehdään oikean ergonomian ehdoilla keskiraskaaksi luokitellun siivoustyön kuormitus keholle voikin olla positiivista.

Vaikka siivoustyö kuormittaa tuki- ja liikuntaelimiä sekä hengitys- ja verenkiertoelimistöä, työssä tapahtuva liikkuminen, kuten kävely, toisinaan kumartelu ja kurkottelu sekä nostot ovat eduksi ihmisen hyvinvoinnille.

Siivoustyössä kuormittavia kehon alueita ovat, selkä, niska-hartiaseutu, lonkat, polvet, käsien lihakset sekä olka-, kyynär-, ranne- ja sorminivelet. Rasituksen estämisessä keskeistä on ergonomian hallinta.

Ergonomialla tarkoitetaan fysiologista, psykologista ja teknologista tietämystä, joiden avulla kehitetään työvälineitä ja työympäristöä ihmiselle sopivaksi. Ergonomian tavoitteena on tehdä työ ihmiselle sopivaksi.

Puhtausalalla työn fyysinen raskaus on vähentynyt kehittyneiden välineiden, siivouskoneiden ja parantuneiden työmenetelmien ansiosta. Siitä huolimatta työssä on rasitusvammoja aiheuttavia yksipuolisia ja jatkuvasti samoin toistuvia työliikkeitä. Samoin tuki- ja liikuntaelinvaivojen ja -sairauksien määrä on pystynyt korkeana ja lähes muuttumattomana. Puhtausalalla on edelleen paljon esineiden nostamista, siirtämistä ja kantamista vaativia tehtäviä. Myös työympäristössä esiintyy usein puutteita. Pitkällä aikavälillä, jos korjauksia ei tehdä, työntekijöiden terveys vaarantuu.

Vaikeasti siivottavat kohteet ja helposti likaantuvat materriaalit lisäävät siivoustyön kuormittavuutta. Siivoojan työn kannalta epätarkoituksenmukaiset kalusteet ja niiden huono sijoittelu tai työhön sopimattomat työvälineet voivat pakottaa hankaliin työasentoihin. Lisäksi ympäristötekijöiden lisävaikutukseen ei useinkaan kiinnitetä riittävästi huomiota, vaikka sopimaton lämpötila kuormittaa elimistöä, korkea melutaso aiheuttaa stressiä ja vaikeuttaa keskittymistä ja kuulemista. Puutteellinen ja vääränlainen valaistus aiheuttavat lisäkuormitusta monissa tiloissa kuten WC- tai saunatiloissa, joissa vaaditaan vielä erityisen tarkkaa huolellisuutta työn laadussa.

Siivoustyössä käsimenetelmät ovat yleisiä, mutta mikäli mahdollista, kannattaa valita konemenetelmä. Siivouskoneet helpottavat ja keventävät siivoustyötä merkittävästi. Samanlaiseen ja usein jopa parempaan puhtaustulokseen päästään vähemmällä rasituksella, kun käytetään konetta käsityövälineen sijaan. Erityisesti tämä tulee esille raskaissa ja hankausta vaativissa töissä, kuten perussiivouksessa. Suurin hyöty koneellisesta siivouksesta saadaan, jos konetta voi käyttää ylläpitosiivouksessa. Työn keventyminen edellyttää kuitenkin, että siivouskoneen käyttö hallitaan ja sillä työskennellään oikein. Riittävä opastus on tässäkin avain turvalliseen käyttöön.

Ergonomian tavoitteena on poistaa kitka työn ja työntekijän väliltä, jolloin työ sujuu helpommin, nopeammin ja terveellisemmin. Ergonomista tietoa ja toimintaa tarvitaan sovitettaessa työ, työpaikat, välineet, tuotteet ja työympäristö ihmisen edellytysten ja vaatimusten mukaisiksi.

Työn ja tilan suunnittelu

Työturvallisuuslaki velvoittaa työnantajaa suunnittelemaan ennalta hyvän työympäristön ja työmenetelmät. Suunniteltaessa on otettava huomioon työntekijöiden turvallisuuteen ja terveyteen vaikuttavat tekijät, kuten

- työympäristön rakenteet ja työtilat
- työ- tai tuotantomenetelmät
- työssä käytettävät koneet, työvälineet ja muut laitteet
- työntekijöiden työn suorittamistapa ja sen mitoitus

Suunnittelussa tulee käyttää hyväksi työn vaarojen tai kuormituksen arvioinnissa saatuja tuloksia ja poistaa ennalta mahdolliset epäkohdat.

Työtila koostuu koneista, laitteista, apuvälineistä ja kalusteista. Niiden hyvä sijoittelu ja mitoitus helpottavat ja tehostavat työn tekemistä. Ihmiselle on tärkeätä, että työtilan järjestelyt mahdollistavat hyvän työasennon, asennon vapaan vaihtamisen ja esteettömät työliikkeet.

Siivoojan työn kannalta ongelmallista on se, että tilat suunnitellaan ergonomisesti tilan pääasiallisen käyttäjän näkökulmasta, mutta ei puhtausalan ammattilaisen näkökulmasta. Tämä antaa erityistä haastetta työnantajalle sekä työterveyshuollolle, joiden tehtävänä on huolehtia puhtausalan ammattilaisen työturvallisuudesta ja terveydestä. Tilojen tulee olla ergonomisesti suunniteltu sekä varsinaisen käyttäjän että siivoojan näkökulmasta.

Työn ja työpaikan suunnittelussa ihmisten erilaisuus, kuten koko, toimintakyky, sukupuoli, tiedot, taidot ja ikä tulisi ottaa huomioon siten, että on mahdollisuus joustaviin järjestelyihin.

Huono perehdyttäminen ja työnopastus voivat olla virheellisen kuormittumisen takana, jolloin oikeat työtavat jäävät oppimatta. työnantaja ei aina tarkista tätä seikkaa. Työntekijän peruskoulutus ei välttämättä vastaa hänelle määrätyn tehtävän vaatimuksia. Työntekijällä on oltava kaikki työtä ja työoloja koskeva tieto, jotta hän voisi itse toimia rasituksien ehkäisemiseksi.

Tiedon on oltava sellaisessa muodossa, että työntekijä kykenee soveltamaan sitä. Tiedosta huolimatta epäterveellisetkin tottumukset istuvat lujassa. Tapojen muuttamiseksi tarvitaan runsaasti selkeästi ja uskottavia, työntekijän kannalta järkeviä perusteluja.

Työmenetelmien ja -asentojen ongelmia

Ihmisen fyysinen kuormittuminen työssä riippuu siitä, miten paljon verenkiertoelimistö, hermosto, tuki- ja liikuntaelimet joutuvat tekemään työtä. Työkuormitus on sopivaa silloin, kun työntekijän elimistön toiminta sopeutuu työsuoritukseen nopeasti työn aloittamisen jälkeen ja palautuu lepotasolle työn päättyessä. Jos kuormitus on liian suurta, työntekijä väsyy ja työteho laskee. Myös liian vähäinen kuormitus on haitallista. Voidakseen hyvin ihminen tarvitsee haasteita, kuormitusta. Kuormitus on sopivaa, kun työpäivän jälkeen olo tuntuu useimmiten virkeältä ja rennolta ja voimia on vielä jäljellä kotitöihin ja harrastuksiin.

Tuki- ja liikuntaelinten hyvinvoinnin ja terveyden kannalta erityisen hankalia ovat samanlaisina toistuvat liikkeet, nivelten ääriasentoja vaativat liikkeet, staattinen lihastyö, nostaminen, kantaminen ja äkkiponnistukset.

Työntekijöiden työasennoissa on alan kehittymisestä ja omista vaikutusmahdollisuuksista huolimatta vielä kehitettävää. Esimerkiksi pitkävartisten työvälineiden varsien säätömahdollisuudesta huolimatta siivoojat työskentelevät edelleen paljon toinen käsivarsi kohoasennossa. Myös selän kumaria työasentoja esiintyy.

Huonojen työasentojen havaitsemiseen on käytettävä aikaa. Parempi työtapa on useimmiten löydettävissä. Raskaita koneita ei kannata nostaa kynnysten yli, vaan käyttää mukana kuljetettavia irtokynnyksiä tai pyytää toista henkilöä avuksi jne. Jätesäkkiä ei ole tarpeen kantaa vaan voidaan käyttää sekä sisällä että ulkona apuna säkkivaunua. Lisäksi nostamis- ja kantamistekniikka on opeteltava hyvin. Puhtausalalla työntekijä voi itse huolehtia siitä, että suorittaa työnsä dynaamisesti, monipuolisin työliikkein sekä rytmittäen ja tauottaen työtään riittävästi.

Staattinen työ

Staattinen lihastyö on työntekijän lihasten verenkierron kannalta epäedullista työtä. Staattisessa lihastyössä lihaksissa ei tapahdu näkyvää liikettä, vaan ne jännittyvät kokonaispituuden muuttumatta. Lihas ei välillä rentoudu ja verenkierto heikkenee. Lihas ei saa riittävästi happea ja voidakseen toimia, se joutuu anaerobisessa työssä tuottamaan maitohappoa, joka väsyttää ja kipeyttää lihasta. Jatkuva aja usein toistuva maitohapon kertyminen ja hapen puute lihaksessa aiheuttaa särkyä ja kovettumia. Pitkäkestoiset ja usein toistuvat staattiset työtavat aiheuttavat kipua ja vaivoja sekä pitkään jatkuessaan tuki- ja liikuntaelinvaivoja. Huonoon työasentoon liittyvä staattinen lihastyö saa aikaan aineenvaihduntatuotteiden kerääntymisen kudoksiin, joka aistitaan kipuna.

Paikallisen ylikuormittumisen ehkäisemiseksi ja lihasten verenkierron lisäämiseksi on tärkeää vaihtaa työtapoja ja työasentoa sekä pitää elpymistaukoja ja rentouttaa lihaksia työn lomassa ja päätteeksi.

Dynaaminen lihastyö

Dynaamisessa lihastyössä syntyy aina näkyvää liikettä. Lihas supistuu ja rentoutuu vuorotellen ja saa verenkierron mukana riittävästi happea. Veri kiertää lihaksessa hyvin ja lihakset jaksavat työskennellä pitkän aikaa väsymättä. Näin tapahtuu, jos työkuorma on sopiva suhteessa työntekijän hengitys- ja verenkiertoelimistön ja tuki- ja liikuntaelinten toimintakyky.

Työntekijän on tärkeää oppia erottamaan omassa työssään, milloin hän tekee työtä huonossa työasennossa ja staattisesti, milloin taas työergonomian kannalta asento on edullinen. Dynaaminen lihastyö on lihaksille edullista ja staattinen lihastyö haitallista. Työvälineiden, työmenetelmien ja työtapojen valinnassa on tärkeää valita dynaamisia työtapoja.

Pää pystyyn

Pään eteen ja taakse taipuneet asennot vaikuttavat pään verenkiertoa ja aiheuttavat helposti päänsärkyä. Tyypillinen asento siivoustyössä on eteen taipunut pään asento, selkä hieman kumarassa ja toinen käsivarsi koholla. Usein moppauksessa, koneita käytettäessä, siivousvaunuja siirrettäessä tai jopa kävellessä kohteesta toiseen katsellaan tarpeettomasti lattiaan. Katseen kohdistamisen kauemmaksi parantaa niskan ja pään asentoa.

Pään taaksepäin kurkottelu on yleistä puhdistettaessa yläpintoja. Jatkovarsien käyttö vähentää kurkottelun tarvetta. Apuvälineiden käyttöä helpottaa, jos ne ovat helposti saatavissa ja käyttökohteiden lähellä.

Kädet alas

Siivoustyötä tehdään käsillä. Käsivarsien kohoasento ja kannattelu on kuormittavaa. Niska-hartiaseudun lihaksissa syntyy staattista jännitystä ja niska ja olkavarsien seutu kuormittuu ja kipeytyy. Käsien kannattelua ja yli hartiatason ulottuvia kohoasentoja esiintyy siivoustyössä paljon. Siivooja saattaa mopata käsi hartiatason yläpuolella, käsien asentoa vaihtamatta jopa 2–4 tuntia työpäivän aikana. Haitallista on myös olkavarren kannattelu suoraan sivulle päin. Esimerkiksi pystypintojen puhdistus kannattaa tehdä liikkein, jotka suuntautuvat ylhäältä alaspäin. Jos työ tehdään vaakatasossa, olkavarren lihaksiin syntyy staattinen jännitys, ja lihas kipeytyy helposti. Tällaista menetelmää käytettäessä kannattaa heti työn päättyessä tehdä pari dynaamista rentoutusliikettä ja venytellä kuona-aineet lihaksesta. Työtapa on dynaaminen, kun lihakset ovat vuoroin jännittyneinä ja vuoroin rentoutuneina. Molempien käsien käyttö lisää dynaamisuutta ja ehkäisee lihasten väsymistä. S-moppauksen lisäksi välillä voi myös käyttää työntömenetelmää, jolloin käytössä on eri lihakset.

Taakkojen käsittely

Raskas nostotyö aiheuttaa kuormitusta, mikä on yksi tuki- ja liikuntaelinsairauksia lisäävistä tekijöistä. Työnantajan tulee etukäteen arvioida nostotyön turvallisuutta ja terveysoloja sekä järjestää siivoustyö sellaiseksi, että taakkojen käsittely on turvallista. Jos käsin tehtäviä nostoja ja siirtoja ei pystytä helpottamaan apuvälineitä, työpisteet on järjestettävä siten, että nostot ja siirrot voidaan tehdä mahdollisimman turvallisesti.

Nostotöihin liittyviä vaaroja ehkäistäessä tilannetta arvioidaan kokonaisuutena. Taakan paino on vain yksi tekijä. Työtä ja materiaalin kulkua on tarkasteltava järjestelmällisesti. Tämä tehdään työnantajan, työntekijän ja työpaikan työsuojelu- ja työterveyshenkilöstön kanssa yhteisvoimin.

Taakkojen käsittelyn kuormittavuus liittyy joko taakkaan ja ympäristöön tai nostajaan. Kun arvioidaan nostajaan kohdistuvaa kuormitusta, on hyvä muistaa, että yksilöllisten erojen lisäksi yksittäisten työntekijöiden toiminta- ja työkyky vaihtelevat eri aikoina.

Taakkoja käsitteleville työntekijöille on annettava riittävästi nosto-opetusta ja ohjausta sekä varmistettava harjoittelun avulla oikea tekniikka. Lisäksi tulee antaa tarpeelliset tiedot turvallisesta nostamisesta ja käsiteltävien taakkojen ominaisuuksista, kuten painosta ja epäkeskisesti pakatun taakan painopisteen sijainnista. On tärkeää, että työvälineiden koko, muoto, paino ja pintamateriaali ovat sellaisia, että työvälineestä saa hyvän otteen ja että sen käyttö on mahdollisimman vaivatonta. Työvälineen käyttö ei saa vaatia liiallista voimankäyttöä.

Älä turhaan purista

Käsien vaivat ovat siivoustyössä yleistä. Monilla työntekijöillä on tapana puristaa liian voimakkaasti työvälinettä, mikä vaikeuttaa sormien verenkiertoa ja lisää myös hartioiden jännitystä. Puristettaessa ote ei pääse liukumaan työvälineen mukana ja ranteen kiertyneet asennot lisääntyvät. Jos työvälineen varsi on liukas, kannattaa käyttää liukuestettä. Siivouspyyhkeiden ja moppien pesu pesukoneessa vähentää käsien kuormitusta.

Selkä suoraksi

Selän lihaksiston verenkierto ei toimi hyvin kumarassa tai kiertyneessä asennossa työskenneltäessä. Huonoon työasentoon voi olla syynä siivottavan kohteen hankaluus tai epäsopiva työväline tai kone. Toisaalta työntekijä saattaa tehdä työtä huonossa työasennossa sellaisissakin tilanteissa, jotka sallivat selän normaaliin ja monipuolisen käytön.

Siivouksessa on paljon työvaiheita, jotka johtavat työskentelyyn selkä etukumarassa. Kannattaa jatkuvasti arvioida ja tunnustella omia työasentoja ja pyrkiä tekemään työtä hyvässä asennossa.

Tukea kannattaa ottaa aina kun se on mahdollista. Lievässäkin etukumarassa asennossa lihakset jännittyvät ja selkärangan välilevyjen aineenvaihdunta heikkenee. Äärimmäisen etukumara asento venyttää nivelsiteitä. Tällöin lihakset eivät tue selkärankaa, joka ”riippuu” nivelsiteiden varassa.

Työvälineiden ergonomia

Hyvältä työvälineeltä edellytetään teknologisen laadun lisäksi säädeltävyyttä. Työntekijä voi itse säätää työvälineen  sopivaksi ja tehdä siten työtä hyvässä työasennossa. Jos näin ei ole, työväline tai kone ohjaa työntekijää epäedulliseen työasentoon ja siten lisää työntekijän kuormittumista työssä. Hyväkin työasento jatkuessaan pitkään samanlaisena, aiheuttaa tarpeetonta lihasjännitystä ja saattaa siten edesauttaa tuki- ja liikuntaelinvaivojen syntyä. Hyvän työvälineen tulee sallia työasennon ja/tai -menetelmän vaihtelumahdollisuuden ja sen tulee ohjata työntekijää hyvään työasentoon.

Työvälineiden valinnassa on kiinnitettävä huomiota laatuun ja tarkoituksenmukaisuuteen. Aina kun hankitaan uusi väline tai kone, kannattaa tarkastaa, että työvälineessä on riittävät mahdollisuudet säätää laite sopivaksi mahdollisimman monen kokoiselle työntekijälle ja näin mahdollistaa työn tekeminen hyvässä työasennossa. Työntekijän ottaessa välineen tai koneen käyttöönsä hänen tulee huolehtia siitä, että säädöt ovat juuri hänelle sopivia.

Esimerkiksi monissa siivousvaunuissa on mahdollista säädellä työntökahvaa ja säilytyskorien paikkaa. Vaikka käyttäisi vaunuja vain vähänkin aikaa, työväline kannattaa säätää itselle sopivaksi. Se on osa hyvää työn suunnittelua ja itsestä huolehtimista.

Kaikissa siivoustyössä käytettävissä koneissa ja siivousvaunuissa ei riittävää työntökahvan korkeuden säätelymahdollisuutta ole. Tällöin lyhyt siivooja joutuu työskentelemään kädet ja hartiat kohoasennossa ja pitkä työntekijä taas kumarassa.

Työntekijän itsensä on kiinnitettävä jatkuvaa huomiota työtapoihin ja pyrittävä vähentämään hankalia työasentoja. On tärkeää tehdä työtä dynaamisesti ja monipuolisin työliikkein, työskenneltävä niska suorana, kädet lähellä vartaloa, selkä suorana ja pitää ja pitää kevyellä otteella työvälineestä kiinni. Kehon tasapuolinen käyttö on osa työntekijän ammattitaitoa. Työtä on tauotettava lihasten elpymistä varten. Staattisessa työssä usein toistuvat tauot ovat välttämättömiä. Elpymistä nopeuttaa hyvä fyysinen toimintakyky.

Hyvät työasennot ja työmenetelmät eivät ole itsestäänselvyyksiä, vaan niiden harjoitteluun ja ohjaukseen on käytettävä aikaa. Silloin kun työntekijän tärkeimpänä työvälineenä on oma keho, sen oikea ja terveellinen käyttö ei synny ilman harjoituksia. Työnantajan on huolehdittava siitä, että työntekijät saavat riittävästi ohjausta ja opastusta, ja työntekijän on huolehdittava siitä, että noudattaa hyviä työkäytäntöjä.

Aineisto

Tehtävät: