Title: Itsemyötätunnon elementit
Course: Sosiaalinen inkluusio > Section: Tietoinen itsemyötätunto

Itsemyötätunnon elementit

Kun kohtaamme henkilökohtaisia vaikeuksissa olevia tai negatiivisia käsityksiä itsestään omaava ystäviä ja rakkaita, ojennamme kätemme. Haluamme ilmaista empatiaa ja ymmärrystä sanoin ja lohduttavin elein, kuten esimerkiksi rauhoittavalla kosketuksella. Sen sijaan sisäinen dialogimme itseämme kohtaan vastaavissa tilanteissa voi olla huomattavasti kriittisempää ja armottomampaa, mikä on jyrkkä vastakohta sille myötätunnolle, jota helposti tarjoamme muille. Kontrasti syntyy siis siitä, miten kohtelemme itseämme ja miten kohtelemme muita samoissa tilanteissa.

Meidän tulisi oppia kohtelemaan itseämme samalla tavalla kuin kohtelisimme muita, eli empatialla, hyväksynnällä ja rohkaisulla. Lyhyesti sanottuna meidän tulisi oppia olemaan armollisempia itsellemme.

Itsemyötätunnon harjoittaminen kannustaa meitä omaksumaan myötätuntoisemman ja ymmärtäväisemmän asenteen itseämme kohtaan sen sijaan, että harjoittaisimme itsekritiikkiä. Tunnistamalla ja hyväksymällä puutteemme voimme merkittävästi vähentää riittämättömyyden ja arvottomuuden tunteita. Itsemyötätunto tarkoittaa, että olemme emotionaalisesti läsnä itsellemme ahdistuksen aikana, sallien omien kipukokemuksiemme koskettaa meitä. Tämä lähestymistapa edistää validoinnin, tuen ja kannustuksen tunnetta, heijastaen sitä lohtua ja hyväksyntää, jota tunnemme, kun joku muu osoittaa meille ystävällisyyttä (Neff, 2023).

Itseystävällisyyden omaksuminen tarkoittaa, että tarjoamme itsellemme samaa empatiaa ja huolenpitoa, jota tarjoamme hädässä olevalle ystävälle. Näin luomme myötätuntoisen ja ymmärtäväisen sisäisen ympäristön. Tämä ei ainoastaan lievitä itsearvostelua, vaan myös parantaa emotionaalista hyvinvointiamme tunnustamalla yhteisen ihmisyytemme ja kokemustemme universaalisuuden.

Yhteinen ihmisyys vs eristäytyminen

Yhteisen ihmisyyden käsite, joka on olennainen osa itsemyötätuntoa, edistää eristyneisyyden sijaan yhteyden tunnetta henkilökohtaisten epäonnistumisten tai virheiden aikana. Usein kohdatessamme takaiskuja, lankeamme uskomaan, että olemme ainutlaatuisesti viallisia, kun taas toiset näyttävät kulkevan elämän läpi vaivattomasti. Tämä käsitys, joka perustuu enemmän tunnereaktioon kuin logiikkaan, rajoittaa näkökulmaamme ja vääristää yhteisen inhimillisen tilamme todellisuutta.

Tämä tunnepitoinen refleksi, joka viittaa siihen, että vaikeuksien kohtaaminen on epänormaalia, voimistaa eristyneisyyden ja yksinäisyyden tunteita ja lisää ahdistustamme. Kuitenkin itsemyötätunto tarjoaa tähän ratkaisun muistuttamalla meitä siitä, että haasteiden ja haavoittuvuuksien kokeminen on olennainen osa inhimillistä kokemusta, joka yhdistää meitä kaikkia. Juuri kamppailujemme kautta todella osallistumme ihmisyyteen, sillä nämä haasteet ovat yleismaailmallisia ja olennainen osa kollektiivista identiteettiämme.

Toisin kuin itsesääli, joka on sisäänpäin kääntynyt, eristävä tunne, itsemyötätunto korostaa myötätunnon suhteellista luonnetta. Se perustuu käsitykseen siitä, että kärsimys on yhteinen lanka, joka yhdistää koko ihmiskuntaa. Tämän jaetun epätäydellisyyden ja haavoittuvuuden tunnustaminen auttaa erottamaan itsemyötätunnon itsesäälistä. Omaksumalla yhteisen ihmisyytemme tunnustamme, että kärsimys on universaali kokemus, vaikka se johtuu eri asioista ja vaihtelee voimakkuudeltaan. Tämä tietoisuus antaa lohdullisen oivalluksen siitä, että emme ole yksin epätäydellisyyksiemme kanssa. Se vähentää eristyneisyyden tunnetta ja edistää myötätuntoisempaa ja yhteenkuuluvampaa näkökulmaa itseämme ja muita kohtaan.

Tietoisuus vs ylianalysointi

Itseystävällisyyden omaksuminen tarkoittaa, että tarjoamme itsellemme samaa empatiaa ja huolenpitoa, jota tarjoamme hädässä olevalle ystävälle. Siten luomme myötätuntoisen ja ymmärtäväisen sisäisen ympäristön. Tämä ei ainoastaan lievitä itsearvostelua, vaan myös parantaa emotionaalista hyvinvointiamme ja auttaa meitä tunnistamaan yhteisen ihmisyytemme ja kokemustemme universaalisuuden.