Title: Tietoinen itsemyötätunto
Course: Sosiaalinen inkluusio

Johdanto

Mitä on itsemyötätunto (self-compassion)?

Oxford English Dictionaryn mukaan sana 'compassion' juontaa juurensa latinankielisestä sanasta 'compati', joka tarkoittaa 'kärsiä yhdessä'. Kirjallisuudesta on nähtävissä laaja yksimielisyys siitä, että myötätunto tarkoittaa kärsivän ihmisen tunteiden myötäelämistä ja motivaatiota toimia hänen auttamiseksi (esim. Goetz ym., 2010, Lazarus, 1991).

Voimme jäljittää myötätunnon evolutiivisen näkökulman Darwiniin (1871), joka totesi, että "ne yhteisöt, jotka sisälsivät eniten myötätuntoisimpia jäseniä, menestyivät parhaiten ja kasvattivat eniten jälkeläisiä". Nykyiset teoreetikot huomauttavat myös, että myötätunto tarjoaa lisääntymisetua osana järjestelmää, joka on kehittynyt hoivaamaan ja suojelemaan nuoria (esim. Gilbert, 2005, Goetz ym., 2010). Myötätunnon voidaan nähdä kehittyneen alun perin vallinneesta sopeutuvasta keskittymisestä itsensä ja jälkeläistensä suojelemiseseen, laajempaan keskittymiseen muidenkin suojelemiseen, myös yli oman välittömän sukulaisryhmän (de Waal, 2009).

Myötätunto, sosiaalisena ajattelutapana, voi "virrata" kolmeen suuntaan.

1. myötätunto, jota voimme tuntea toista tai toisia kohtaan
2. myötätunto, jota voimme tuntea tulevan muilta itsellemme
3. myötätunto, jota voimme kohdistaa itseemme (itsemyötätunto) (Gilbert, 2014).

Itsemyötätunto viittaa siihen, miten suhtaudumme itseemme koetun epäonnistumisen, riittämättömyyden tai henkilökohtaisen kärsimyksen hetkellä (Neff ym.). Kyse on itsensä kohtelemisesta samalla lempeydellä, huolenpidolla ja tuella, jota osoittaisimme kärsivälle ystävälle.

Tietoinen itsemyötätunto tarkoittaa, että lohdutamme itseämme aktiivisesti, tunnistamme yhteisen ihmisyytemme ja olemme täysin läsnä kipumme kanssa ilman tuomitsemista. Perimmiltään tietoinen itsemyötätunto tarkoittaa, että suhtaudumme omiin epäonnistumisiimme, riittämättömyyden tunteisiimme ja elämän haasteisiin lämpimästi ja ymmärtäväisesti sen sijaan, että olisimme ankaria tai kriittisiä itseämme kohtaan.

Tietoinen itsemyötätunto perustuu käsitykseen, että kärsimys on osa inhimillistä kokemusta, ja se rohkaisee meitä hyväksymään epätäydellisyytemme ja koettelemuksemme empatialla ja huolenpidolla. Se yhdistää tietoisuuden mindfulnessista – huomion kiinnittämisen nykyhetkeen avoimuudella, uteliaisuudella ja ilman tuomitsemista – aktiiviseen pyrkimykseen lievittää kärsimystä myötätunnon kautta.

Tässä viitekehyksessä myötätunto nähdään universaalina kokemuksena, joka sisältää liikutuksen tunteen jonkun toisen kärsimyksestä – mikä tässä tapauksessa on oma kärsimyksemme – ja johtaa haluun auttaa lievittämään tuota kärsimystä. Tälle myötätuntoiselle responssille on luonteenomaista lämpimyyden, välittämisen ja syvän yhteyden tunteet toisiin, samalla ymmärtäen, että jokainen kokee kärsimystä jossain vaiheessa. Näin ollen, tietoinen itsemyötätunto edistää yhteenkuuluvuuden tunnetta ja jaettua inhimillistä kokemusta sen sijaan, että eristäytyisimme tuskaamme.

Tietoinen itsemyötätunto voi ilmetä kahdessa muodossa. Ensimmäinen on hellävarainen, hoivaava lähestymistapa, joka tähtää itsensä hyväksymiseen ja tuskallisten tunteiden rauhoittamiseen. Toinen on voimakas, voimaannuttava muoto, joka keskittyy itsesuojeluun, tarpeidemme täyttämiseen ja positiivisen muutoksen motivoimiseen. Molemmat muodot ovat olennaisia tasapainoisen lähestymistavan saavuttamiseksi itsemyötätuntoon, mikä mahdollistaa oman itsemme tukemisen vaikeina aikoina lempeydellä ja rohkeudella.

Teoria: Itsemyötätunnon elementit

Teoria: Ennakkoluulo: mitä tutkimus sanoo?

Teoria: Itsekritiikki ja itsemyötätunto taide- ja käsityöopiskelijoille

Mitä on itsekritiikki?

Itsekritiikki määritellään taipumukseksi negatiiviseen itsearviointiin, mikä johtaa arvottomuuden, epäonnistumisen ja syyllisyyden tunteisiin, kun odotukset eivät täyty. Kun yksilöt harjoittavat negatiivista itsearviointia, he luovat sisäisen dialogin, joka käyttää halventavaa ja lannistavaa kieltä.  Esimerkkejä itsekritiikistä ovat negatiiviset lauseet ja itselle puhuminen , kuten: "Petyn helposti itseeni", "En voi hyväksyä epäonnistumisia ja takaiskuja tuntematta itseäni riittämättömäksi" ja "Lopetan itsestäni välittämisen."

Esimerkkejä itseään kritisoivista ajatuksista:

- ”Olen epäonnistunut”
- ”En osaa koskaan tehdä mitään oikein”
- ”En ole tarpeeksi hyvä”
- ”Minun olisi pitänyt pärjätä paremmin siinä kokeessa”
- ”En tule saamaan ylennystä töissä”
- ”He valitsevat jonkun toisen”

Tämä liittyy eräänlaiseen negatiiviseen itsearvosteluun, joka voi kohdistua erilaisiin itsen osa-alueisiin, kuten fyysiseen ulkonäköön, käyttäytymiseen, sisäisiin ajatuksiin ja tunteisiin, persoonallisuuteen ja älyllisiin ominaisuuksiin (Gilbert, 2000, Gilbert, 2007), mutta se voi myös viitata asioihin, joita ihminen tuottaa, kuten luovaan työhön, taideteoksiin, musiikkikappaleisiin jne. Näissä tapauksissa on olemassa riski, että samaistuu liian läheisesti tuotteeseen. Sen sijaan, että arvostelisi tuotetta objektiivisesti, arvostelu kohdistuukin ihmiseen itseensä. Ihmiset voivat tuntea olonsa kontrolloiduksi ja 'lyödyksi' oman itsekritiikkinsä vuoksi, mikä johtaa lamaantumiseen. Aivojen alueet, jotka ovat aktiivisia itsekritiikissä, ovat itse asiassa yhteydessä virheiden käsittelyyn ja ratkaisuun, mutta myös käyttäytymisen estämiseen.

Tietoinen itsekritiikki tarjoaa voimakkaan työkalun taide- ja käsityöopiskelijoille, jotka kamppailevat liiallisen itsekritiikin kanssa, mikä on yleinen haaste luovilla aloilla.
Tämä lähestymistapa kannustaa opiskelijoita säilyttämään kriittisen katseen työtään kohtaan samalla kun vältetään ankaran itsearvostelun sudenkuopat, jotka voivat tukahduttaa luovuuden ja henkilökohtaisen kasvun. On todella tärkeää, että taide- ja käsityöopiskelijat osaavat tasapainoilla rakentavan kritiikin ja tuhoavan itsearvostelun välisellä nuoralla. Tietoinen itsemyötätunto tarjoaa välineet suhtautua omaan työhön kriittisesti mutta lempeästi, varmistaen, että itsensä arviointi edistää oppimista ja kasvua eikä lannistumista. Soveltamalla itsemyötätuntoa opiskelijat voivat ylläpitää työlleen korkeita standardeja ilman, että he alistuvat perfektionismin haitallisille vaikutuksille, joille on ominaista liiallinen huoli virheistä.

Sen sijaan, että antaisi liikaa myöten itsekritiikille, itsemyötätunto kannustaa lämpöön, rohkaisuun ja rakentavaan palautteeseen. Tämä lähestymistapa edistää terveempää suhdetta työntekoon, jossa kritiikki nähdään kasvun mahdollisuutena eikä henkilökohtaisena hyökkäyksenä. Se siirtää fokuksen riittämättömyyden pelosta motivaatioon, joka perustuu huoleen omasta hyvinvoinnista ja haluun parantaa itseään oman sisäisen arvon vuoksi, ei siitä huolimatta.

Taiteen ja käsitöiden alalla on helppo samaistua liikaa omaan työhönsä, mikä johtaa ajatuksiin kuten "Jos työni ei ole hyvä, minä en ole hyvä." Tietoinen itsemyötätunto, kuten jo mainitsimme, vastustaa tätä muistuttamalla meitä siitä, että arvomme ei määräydy pelkästään saavutustemme perusteella. Se auttaa opiskelijoita ymmärtämään, että virheiden tekeminen ja haasteiden kohtaaminen ovat yleismaailmallisia ihmiskokemuksen osia, eivät todisteita henkilökohtaisesta epäonnistumisesta, ja erityisesti sen, että emme ole sama asia kuin ajatuksemme tai virheemme.

Lopuksi, itsemyötätunto voi olla tärkeä strategia taide- ja käsityöopiskelijoille liiallisen itsekritiikin torjumiseksi. Edistämällä lempeää, ymmärtävää ja tasapainoista lähestymistapaa itsearviointiin opiskelijat voivat nauttia tyydyttävämmästä ja tuotteliaammasta luovasta matkasta, tunnistaen, että heidän arvoaan ei määritä heidän viimeisin projektinsa vaan heidän kestävä sitoutumisensa kasvuun ja itsestään huolehtimiseen.

Ihmismieli pystyy luomaan monimutkaisia ja toimimattomia kehiä motiivien, tunteiden ja kognition välille. Tämä ei ole meidän syytämme, mutta voimme oppia katkaisemaan kierteen ja kohtelemaan itseämme lempeämmin. Itse asiassa, jos emme ole tietoisia siitä, mitä mielessämme tapahtuu, jos vain annamme huomiomme ja toimintamme jäädä kiinni näihin kehiin — mikä tahansa tunne tai motivaatio laukaiseekin ne — voimme aiheuttaa vakavaa haittaa omalle mielenterveydellemme, mutta myöskin muille ja maailmalle, jossa elämme.

Arviointi tietoiseen itsemyötätuntoon