Title: Ennakkoluulo: mitä tutkimus sanoo?
Course: Sosiaalinen inkluusio > Section: Tietoinen itsemyötätunto

Johdanto

Länsimaisessa kulttuurissa on epäilyksiä itsemyötätunnosta, eikä sitä yleensä pidetä hyveenä. Yleisiä väärinkäsityksiä itsemyötätuntoon liittyen ovat, että se on heikkoa, itsekeskeistä ja itsekästä, ja että se heikentää motivaatiota. Jotkut ihmiset pelkäävät, että itsemyötätunto tekee heistä pehmeitä tai heikkoja. Myötätunto voi kuitenkin tarjota suojaa vaikeuksia vastaan, mikä parantaa kestävyyttä vaikeissa olosuhteissa. Ewertin ja kollegoiden (2021) tekemä meta-analyysi tutki itsemyötätunnon ja selviytymisen välistä yhteyttä 136:ssa otoksessa ja löysi positiivisen yhteyden sopeutuvaan selviytymiseen. Sopeutuvaan selviytymiseen kuuluvat tunnekeskeiset strategiat, kuten hyväksyminen tai positiivinen uudelleenkehittely, sekä ongelmakeskeiset strategiat, kuten suunnittelu ja välineellisen tuen tarjoaminen.

Itsemyötätunto ja hyvinvointi

Empiirinen tutkimus tukee vahvasti myönteistä yhteyttä itsemyötätunnon ja hyvinvoinnin välillä, ja tutkimukset aikuisten ja nuorten keskuudessa osoittavat vahvan käänteisen suhteen itsemyötätunnon ja negatiivisten mielentilojen, kuten masennuksen, ahdistuksen ja stressin välillä. Nämä tutkimukset korostavat itsemyötätunnon roolia automaattisen negatiivisen ajattelun vähentämisessä, negatiivisten tunteiden välttämisen minimoimisessa, negatiivisiin tunteisiin kietoutumisen vähentämisessä ja tunteiden säätelytaitojen parantamisessa. Lisäksi itsemyötätunto on tärkeää häpeän – monien pitkäaikaisten negatiivisten mielentilojen keskeisen osan – vähentämisessä.

Itsemyötätunto itsekkyytenä

Päinvastoin kuin yleensä uskotaan, että itsemyötätunto on synonyymi itsekkyydelle tai itsekeskeisyydelle, tutkimukset osoittavat, että se itse asiassa edistää suurempaa yhteenkuuluvuuden tunnetta muiden kanssa. Tutkimustulokset viittaavat siihen, että itsemyötätuntoisilla yksilöillä on myötätuntoisempia tavoitteita ihmissuhteissaan. He tarjoavat todennäköisemmin tukea ja edistävät luottamusta sekä osoittavat suurempaa taipumusta auttaa muita hätätilanteissa. Tällaiset henkilöt myös lähestyvät konflikteja kompromissihakuisella asenteella, mikä johtaa terveempiin ja tyydyttävämpiin ihmissuhteisiin.

Itsemyötätunto ja ihmissuhteet

Tutkimukset ovat osoittaneet, että itsemyötätuntoiset ihmiset eivät ainoastaan osoita enemmän tukea ja luottamusta henkilökohtaisissa suhteissaan, vaan he ovat myös tehokkaampia konfliktien ratkaisussa. Heillä on taipumus tehdä kompromisseja sen sijaan, että jättäisivät huomiotta omat tarpeensa, mikä johtaa siihen, että he tuntevat itsensä aidommiksi ja kokevat vähemmän myllerrystä konfliktien aikana. Tämä lähestymistapa edistää hyvinvoinnin tunnetta heidän suhteissaan.

Itsemyötätunto ja motivaatio

Tutkimukset kumoavat myytin, että itsemyötätunto saattaa heikentää motivaatiota. Ne päinvastoin osoittavat, että itsemyötätunto toimii merkittävänä motivaattorina, joka edistää henkilökohtaista kasvua ja kehitystä ystävällisyyden ja aidon itsestä välittämisen pohjalta. Toisin kuin ankara itsekriittisyys, itsemyötätunto hyödyntää lämpöä, kannustusta ja rakentavaa palautetta henkilökohtaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämä positiivinen lähestymistapa liittyy terveeseen kunnianhimoon ja henkilökohtaiseen aloitteellisuuteen ja se on käänteisesti yhteydessä sopeutumattomaan perfektionismiin, eli edistää  korkeita suorituksia vaarantamatta henkilökohtaista hyvinvointia.

Lopuksi: itsemyötätunto rikastuttaa sekä henkilökohtaista hyvinvointia että ihmissuhteita, eikä suinkaan heikennä (vaan parantaa) motivaatiota. Laaja tutkimus itsemyötätunnosta (kattaa tuhansia tutkimuksia), on merkittävästi vaikuttanut kulttuurisiin käsityksiin itsemyötätunnosta. Tämä tutkimus on ollut keskeinen tekijä yleisten pelkojen ja väärinkäsitysten hälventämisessä siitä, että itsemyötätunto olisi heikkouden, itsekkyyden tai itsekeskeisyyden merkki tai että se voisi mahdollisesti heikentää motivaatiota. Tällainen vaikutus on merkityksellinen, sillä se ei ainoastaan paranna käsityksiämme, vaan myös kannustaa myötätuntoisempaan suhteeseen itsensä kanssa. Se myös  haastaa itsemyötätunnon ympärillä pitkään vallinneet stigmat sekä vahvistaa sen arvoa olennaisena osana terveellistä, tasapainoista lähestymistapaa itsestä huolehtimiseen ja vuorovaikutukseen muiden kanssa.