Title: Tarpeettomia ihmisiä
Course: S208 Kirjallisuus 2, Latu auki! > Section: 9. Nykykirjallisuus

1. Lue dialogikatkelma Reko Lundanin näytelmästä Tarpeettomia ihmisiä (2003). Millaisen kuvan sen perusteella saa Karista ja Petristä? Millaisia ihmisiä he ovat? Miten kuvailisitte heitä dialogista saamienne tietojen ja mielikuvien perusteella?

2. Perustele dialogin avulla väite “Petri ei usko Karin kertomusta avaimien jäämisestä vahingossa sisälle.”

3. Mistä dialogi kertoo? Mikä on dialogin teema tai sanoma?

4. Millaisen kuvan dialogi antaa nykypäivän työelämästä? Millaisia tuttuja tai vieraita asioita dialogista paljastuu?

Petrillä on jäänyt avaimet sisälle ja hän tulee keskellä yötä ystäväpariskuntansa luo. Miehet odottavat yhdessä Karin vaimoa Tuulaa kotiin pikkujouluista ja keskustelevat olohuoneessa.

PETRI                Voitsä kuvitella? Mä lähin viemään roskia ja samassa kun ovi pamahti takana kiinni / mä tajusin –

KARI                  Keskellä yötä? Veit roskia?

PETRI                Silakanperkeet haisi niin etten / mä voinut nukkua.

KARI                  Aivan, sä inhoot taas sitä hajua.

PETRI                Kun herään johonkin... joka häiritsee, niin ei sitä voi sit enää nukkua.

KARI                  Tiedän, tiedän. Ja Gitta on?

PETRI                Bangkokissa. Villen puhelin on kiinni. Se on tyttöystävällään yötä.

KARI                  Niin se on iso jo.

PETRI                Pitempi kuin isänsä. Enkä mä muista ees sen tytön sukunimeä. Huono isä. Pitänyt                        kutsuu ne syömään tai ees kahville, aina niin helvetin kiire.

KARI                  Onneks sulla oli kuitenkin puhelin mukana. Roskia / viemäss.

PETRI                Mä nyt otan sen ihan joka paikkaan.

KARI                  Sä oot tärkee. Sua voidaan tarvita milloin vaan.

PETRI                Mä oon vaan sen orja. Ihan puhtaasti.

KARI                  Kun mä vien roskat, en mä laita takkii. Ja vaan sandaalit / jalkaan.

PETRI                Mä ajattelin et ehkä mä kävleen pienen lenkin.

KARI                  Just joo.

PETRI                Villellä on kai akku loppu / tai jotain.

KARI                  Eiks sillä oo vastaajaa?

PETRI                En mä osaa puhuu niihin.

KARI                  Nii ja tähän aikaan on kaikki jo nukkumassa. Paitsi minä.

PETRI                Niin kello on jo vaikka mitä

KARI                  (enemmän itsekseen kuin Petrille) Milloinkohan sitä saatana pääsee nukkumaan?

PETRI                Monelta Tuula tulee?

KARI                  Ei ollu mitään aikaa.

PETRI                Ja nehän on pikkujoulut.

KARI                  Nii?

PETRI                Tarkoitin et sielt on vaikee saada taksia.

KARI                  Mistä tiedät? Ethän / sä edes yrittäny.

PETRI                Itse sanoit.

KARI                  Mä luulen niin. Mä en oo varma. Mä en / kokeillu.

PETRI                Se on luultavaa. Ja teillä luistaa niin kuin ennenkin?

KARI                  Eikö Tuula ole kertonu?

PETRI                Me ei olla oltu nyt / paljo yhteydessä.

KARI                  Mä jäin keväällä työttömäks.

PETRI                Älä helkkarissa? Minkä takia?

KARI                  Ei tarvittu enää.

PETRI                Onko sulla mitään kiikarissa?

KARI                  Aina voi yrittää.

PETRI                Onhan sulla / aikaa.

KARI                  Kaksisataayhdensänkytkaheksan päivää. Jos Sailaksen uusi paperi ei mee läpi.

PETRI                Niin sen pystyy laskemaan noin tarkkaan.

KARI                  Miksei pystyis?

PETRI                Tommoisessa ajassa sitä varmaan jo löytääkin. Kun on työtätekevää tyyppiä. Mut lohdutukses: ei se Sailaksen työryhmänmietintö sua ees koskis, vaan uusia työttömiä.

KARI                  Joskus se koskee vielä muakin... Koskee ja sattuu. Eksä oo huomannu että sama tavara lyödään vuodesta toiseen nenän eteen vähän eri paketissa. On se sitten työreformi tai joku pelletyöryhmän mietintö: haalariporukka on liian kallista, työttömyysturva on liian hyvää... Ja aina siellä taustalla se vanha mörkö et kohta me ollaan kuilun pohjalla taas koko kansakunta. Jonain päivänä se menee vielä läpi ja sit vasta kuule viedään duunaria kun pässiä narussa.

Reko Lundán, Tarpeettomia ihmisiä. 2003

(/-merkki tarkoittaa kohtaa, jossa seuraava puhuja aloittaa repliikkinsä edellisen puhujan päälle)