Title: Kurssin tärkeitä käsitteitä
Course: Avoimen oppimateriaalin kirjasto: S22 Kieli- ja tekstitietoisuus

Virallinen ja epävirallinen viestintä

Kielen puhuminen ja kirjoittaminen voidaan jakaa viralliseen ja epäviralliseen viestintään.

Virallisen viestinnän tarkoitus on välittää viesti kaikille niin, että kaikki ymmärtävät viestin sisällön samalla tavalla. Tämän takia virallinen viestintä on yleiskieltä tai kirjakieltä eikä siinä ole kuvaannollista kieltä, jota lukijan pitää tulkita. Virallinen viestintä on yleensä kirjoitetussa muodossa tai puhuttuna yleiskielellä. Esimerkki: uutiset, poliisin tiedotteet, KELA:n kirjeet, koulun opinto-opas.

Epävirallinen viestintä on kaikki muu viestintä, joka ei ole virallista viestintää. Epävirallinen viestintä on yleensä puhekielistä keskustelua, jossa on mahdollisesti murresanoja, vitsejä ja tulkinnanvaraa. Kirjoitetuissa teksteissä tekstiviestit, pikaviestit, chatit tai meemit ovat epävirallista viestintää. Epävirallisen viestinnän tarkoituksia voi olla monia: tiedonvälitys tuttujen välillä, ystävyyden ylläpitäminen, uusiin ihmisiin tutustuminen, ajanvietto, vitsailu tai esimerkiksi omien tunteiden kertominen. Se, mitä ei ole sopivaa sanoa virallisessa viestinnässä, sanotaan epävirallisessa viestinnässä, eli viestinnät täydentävät toisiaan.

Ihmiset lukevat ja kuulevat päivittäin sekä virallista että epävirallista viestintää, ja on tärkeää osata erottaa ne toisistaan. Joskus tämä on vaikeaa: opettaja saattaa käyttää luokassa puhekieltä, mutta oppitunnin tieto on silti virallista viestintää; chatissa joku saattaa kirjoittaa vastauksen kirjakielellä, mutta keskustelu on silti epävirallista viestintää.

Kun etenet kurssilla, pohdi seuraavia kysymyksiä: Mikä tällä kurssilla on virallista viestintää, mikä epävirallista? Mistä tunnistan virallisen ja epävirallisen viestinnän?

Yleiskieli ja puhekieli

Suomen kielessä on kaksi päämuotoa: yleiskieli ja puhekieli.

Yleiskieli noudattaa sanastossa, sanajärjestyksessä ja muussa kieliopissa kirjakielen sääntöjä ja normeja. Lauseet ovat selkeästi ymmärrettäviä, ja jos tekstissä käytetään erikoista sanastoa, se yleensä myös selitetään. Yleiskielessä ei käytetä murresanoja, slangia, sanojen lyhenteitä eikä tulkintaa vaativia vitsejä tai sarkasmia. Yleiskielen tarkoitus on olla mahdollisimman ymmärrettävä mahdollisimman monelle, minkä takia sen säännöistä ei saa poiketa. Yleiskieltä käytetään useimmiten virallisessa viestinnässä, kuten uutisissa ja tiedotteissa. Jos yleiskieli on vain kirjoitetussa muodossa, se on kirjakieltä. Jos puhuja noudattaa yleiskielen sääntöjä puhuessaan, se on yleispuhekieltä.

Puhekieli on suomen kielen puhuttu muoto. Puhekielessä säännöt, rakenne ja sanasto ovat vapaampia kuin yleiskielessä, ja ne vaihtelevat puhujan iän, ammatin, koulutustaustan tai vaikka asuinpaikan mukaan. Myös keskustelutilanne ja siinä mukana olevat ihmiset vaikuttavat puhekieleen: henkilö voi puhuessa äitinsä kanssa käyttää erilaista puhekieltä kuin työkaverinsa kanssa. Epävirallinen viestintä, erityisesti tuttujen ja ystävien välinen viestintä, tapahtuu yleensä puhekielellä.

Murteet ja slangi ovat yleensä osa puhekieltä, mutta niiden määrä vaihtelee paljon Suomen eri alueiden ja suomen kielen puhujien välillä: esimerkiksi Helsingin ja muun pääkaupunkialueen puhekielessä ei ole paljon murresanoja. Tavallisin murteen muoto on persoonapronominien vaihtelu: sinä/sä/sie | sinun/sun/siun. Slangi on murretta pienempi: se on yleensä pienellä alueella tai pienessä ryhmässä puhuttu kieli, jonka sanastoa on muuteltu ja johon on otettu paljon sanoja muista kielistä.

Monilukutaito

Tällä kurssilla harjoittelet muiden asioiden lisäksi myös monilukutaitoasi.

Monilukutaito tarkoittaa taitoa ja kykyä lukea, omaksua, ajatella ja arvioida monia erilaisia tekstejä. Sanasta luku huolimatta monilukutaito ei tarkoita pelkkien kirjoitettujen tekstien, kuten kirjojen tai uutisartikkeleiden lukemista, vaan kaikki tiedonvälitys kuuluu monilukutaitoon: videot, keskustelut, mainokset, pelit, kuvat, meemit, chat-viestit ja niin edelleen. Lukutaitoa on siis monenlaista, eikä sitä arvostella vain pitkän kirjan lukemisen perusteella.

Monilukutaidon harjoittelemisen tavoitteena on arvioida ja yhdistellä eri lähteistä tulevia tekstejä niin, että lukija ymmärtää paremmin sen kokonaisuuden, josta teksti kertoo vain toisen puolen tai pienen osan. Esimerkiksi Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa viimeisessä vaiheessa kaksi henkilöä kilpailee toisiaan vastaan siitä, kummasta tulee presidentti, ja eri uutislehdet ja uutiskanavat kannattavat yleensä vain toista henkilöä. Katsomalla uutisia kahdelta eri kanavalta, jotka kannattavat eri henkilöä, lukija voi ymmärtää molempia näkökulmia.

Monilukutaito auttaa myös, jos joku koettaa huijata lukijaa. Jos lukija osaa hakea tietoa itse monesta eri lähteestä, on häntä huomattavasti vaikeampi saada esimerkiksi antamaan rahaa huijaukseen. Monilukutaito on myös tärkeä taito Internetissä ja Internet-pohjaisissa viestimissä, kuten Whatsappissa, Twitterissä ja TikTokissa, jossa tietoa tulee paljon ja nopeasti, ja lukijan pitää osata löytää oikeasti tärkeät asiat turhan tiedon joukosta.

Kun kurssin aikana luet tekstejä ja etsit tietoa kurssin tehtäviin, mieti seuraavia kysymyksiä:

- Kuka tekstin on kirjoittanut?
- Kuka sen on julkaissut?
- Missä se on julkaistu? Mitä tiedät lehdestä/sivusta?
- Yrittääkö teksti vaikuttaa minun mielipiteeseeni?
- Löydänkö muuta tietoa, joka vahvistaa tekstin olevan totta?