Title: Kirjallisuus ja luova kirjoittaminen
Course: YTO-kurssipankki: taide ja luova ilmaisu > Section: Piilotettu (pääsy linkeillä)

sisältöä

Proosa

Proosan lajit ovat lyhytproosa, novelli ja romaani. Proosalle tunnusomaista on jonkinlainen muutos, menneisyys, nykyhetki ja tulevaisuus. Proosa asetellaan suorasanaisesti, pitkinä riveinä oikealta vasemmalle. Teksti saattaa silti sisältää runouden suosimia tehokeinoja, kuten kielikuvia. Tavallisia kielikuvia proosassa ovat vertaukset, metaforat ja symbolit. Kertova teksti on kokonaisuus, jonka muodostavat alku, keskikohta ja loppu. Kirjoittaja voi tehostaa tekstiään leikkauksin, takaumin, kääntein ja konfliktein. Romaani kuvaa pidempää tarinaa, novelli keskittyy kuvaamaan yhtä tapahtumaa, tapahtumankulkua tai tajunnanhetkeä. Novellin muodot ovat hyvin vapaita. Lyhytproosa on novellia vielä huomattavasti lyhyempi suorasanainen teksti. Lyhytproosatekstit ovat palasia kokonaisuudesta, pirstaleita ja katkelmallisia tekstejä. Lyhytproosan ja novellin ero on usein tulkinnanvarainen.

Runous eli lyriikka

Runo on lyhyydestään huolimatta pitkän ajatteluprosessin lopputulos. Runoilija tiivistää sanottavansa lyhyeen muotoon. Runoilijan ei kannata kangistua perinteisiin malleihin, vaan rikkoa halutessaan runolle annetut odotukset ja rajat. Runous tulee tutuksi laululyriikassa, se on yksi runouden laji. Koko runon historiakin on syntynyt lauluista.

Nykyrunoja on monenlaisia. Runoissa on minä, jota kutsutaan myös runon puhujaksi. Minä on eri kuin runon kirjoittaja, sillä runon minä luodaan runon syntyhetkellä. Rooliruno on runo, jossa minän roolin, aseman tai historiallisen taustan voi helposti havaita. Nykyruno saa usein vaikutteita proosasta. Runossakin voi olla dialogi ja henkilöhahmot. Proosaruno on oma lajinsa. Siitä puuttuvat säkeet ja se voi olla perinteistä runoa pidempi. Runolla voi ottaa kantaa, välittää tunnelmallisia tuokioita tai leikitellä sanoilla. Runon jokainen sana on kuitenkin tarkkaan harkittu. Nykyrunon muoto on vapaa, se voi olla vaikkapa kuvaruno, jossa teksti noudattelee teemaan sopivaa tunnistettavaa muotoa.

Kuvaruno on runo, jossa säkeet tai säkeistöt joskus jopa yksittäiset sanat on järjestetty siten, että ne visuaalisesti muistuttavat runon käsittelemää aihetta.

Draama eli näytelmäkirjallisuus

Draamaa kirjoitetaan ensisijaisesti esitettäväksi, ei luettavaksi. Näytelmässä juoni kirjoitetaan vuoropuheluna, dialogissa. Näytelmässä keskeisintä on yleensä dialogi, joka synnyttää näyttämöllä toimintaa eli juonen. Nykynäytelmässä dialogi pyritään saamaan yleensä mahdollisimman aidon kuuloiseksi. Dialogin jännite syntyy siitä mistä ja miten henkilöt puhuvat, miten he reagoivat ja mitä he haluavat paljastaa. Näytelmä rakentuu kohtauksista. Kohtaukselle on tyypillistä, että siinä tapahtuu jotain. Kohtausten pituudet vaihtelevat. Myös elokuvan käsikirjoitus noudattelee draaman rakennetta. Monet näytelmistä ja elokuvista ovat alun perin romaanin muotoon kirjoitettuja. Dramaturgi sovittaa tekstin teatteriesitykseksi, eli dramatisoi sen.