Title: Aineisto: Terveyden edellytyksiä
Course: TE1 Terveys voimavarana 2op, eGradia_pohja > Section: 1. Terveyttä määrittävät keskeiset tekijät

Terveyteen liittyvät tekijät

Terveys on moniulotteinen, useasta eri osatekijöistä muodostuva kokonaisuus. Tekijät voivat vaikuttaa toisiinsa, ja niillä voi olla yhteisvaikutuksia. Lisäksi eri tekijät voivat vaikuttaa positiivisesti tai negatiivisesti, ja jotkut voivat vaikuttaa terveyteen suoraan, jotkut epäsuorasti. Terveyden moniulotteinen kokonaisuus muodostuu eri tekijöiden välisistä yhteyksistä, syysuhteista ja vuorovaikutusmekanismeista. Alla oleva kuvio havainnollistaa terveyden edellytysten moniulotteisuutta.

Kuvio: Terveyden edellytyksiä. Muokattu Dahlgren & Whitehead, 1991. LOPS 2019 Tukimateriaali, Opetushallitus.

Kuvioon on ryhmitelty terveyteen keskeisimmin vaikuttavat tekijät yksilötekijöihin, elintapatekijöihin, fyysiseen ja psykososiaaliseen elinympäristöön liittyviin tekijöihin sekä tekijöihin, jotka kytkeytyvät yhteiskunnan taloudellisiin, kulttuurisiin ja ympäristöön liittyviin olosuhteisiin. Näiden tekijöiden lisäksi myös sattumalla on osuutta terveyteen.

- Yksilö: perimä, ikä, sukupuoli, kyvyt, osaaminen, käsitykset ja uskomukset, psyykkiset tekijät, itsetuntemus
- Elintavat: uni ja lepo, liikunta, ravinto, päihteet, seksuaalisuus
- Fyysinen ja psykososiaalinen elinympäristö: koulutus, työympäristö, tulot, työttömyys, asuinolosuhteet, terveydenhuoltopalvelut, liikenne, puhdas ruoka, vesi ja ilma, ihmissuhteet, sosiaalinen verkosto, lähiyhteisön mallit ja terveyskulttuuri, media
- Yhteiskunnan taloudelliset, kulttuuriset ja ympäristöön liittyvät olosuhteet: ihmisoikeudet, tasa-arvo, sosiaalinen oikeudenmukaisuus, vallitsevat arvostukset ja normit, käsitykset terveydestä, sairaudesta, normaaliudesta, terveyden huomioiminen päätöksenteossa, teknologinen muutos, taloudellinen kehitys, varallisuus tai köyhyys, rauha, turvallisuus, tasapainoinen ekosysteemi, kaupungistuminen, ympäristöuhat, väestörakenteen muutos
- Sattuma

Kutakin näistä tekijäryhmistä voidaan tarkastella yksittäin, mutta myös eri ryhmien väliset tekijät vaikuttavat toisiinsa voimakkaasti. Otetaan esimerkiksi lapsi, joka on saanut tietyn perimän. Perintötekijöissä voi olla suojaavia tekijöitä, terveysriskiä lisääviä tekijöitä tai usein molempia. Kuinka lapsen persoonallisuus, kasvatus ja ympäristö tukevat muita yksilöön liittyviä tekijöitä, eli esimerkiksi kyvykkyyttä, osaamista ja itsetuntemusta, vaikuttaa elämän varrella useisiin henkilön valintoihin ja siten myös terveyteen.

Yksilön elintapoihin vaikuttavat lukuisat sekä yksilöön, yhteisöihin että yhteiskuntaan liittyvät seikat. Esimerkkilapsen perheessä voidaan pitää liikkumista, terveellisiä ruokatottumuksia ja säännöllisiä elämäntapoja nukkuma- ja ruokailu-aikoineen tärkeinä, jolloin lapsi kasvaa noudattamaan näitä elintapoja. Ystäväpiiri voi vaikuttaa elintapoihin antamalla mallia ja sosiaalista painetta tietystä tavasta toimia. Myös yhteiskunnan olosuhteet palveluineen ja mahdollisuuksineen vaikuttavat elintapoihin.

Fyysisen ja psykososiaalisen ympäristön luomat edellytykset ovat myös kytköksissä kaikkien terveyden edellytysten tasoihin. Esimerkiksi koulutuksen merkityksen korostaminen lähtee usein perheestä, ja korkea koulutus on usein tavoitteena sellaisilla nuorilla, joiden vanhemmatkin ovat korkeakoulutettuja. Esimerkiksi kyvykkyys, osaaminen ja elintavat vaikuttavat koulutukseen hakeutumiseen ja pääsemiseen, ja toisaalta niihin vaikuttavat myös yhteiskunnan tarjoamat koulutusmahdollisuudet ja niiden saavutettavuus. Koulutuksen myötä mahdollistuu tietynlainen työpaikka, työympäristö ja tulotaso, joilla on merkittävä rooli terveydelle. Koulutus tuottaa yksilölle lisää kyvykkyyttä, osaamista ja itseluottamusta, ja tulotasolla on yhteyttä elintapoihin esimerkiksi ravintotottumusten, liikunnan harrastamisen ja terveyspalvelujen käytön muodossa. Jos esimerkin lapsi kouluttautuu korkealle, on hänen terveytensä aikuisena todennäköisesti parempi kuin hänen vähemmän kouluttautuneella ikätoverillaan.

Yhteiskunnan olosuhteet ja kulttuuriset sekä ympäristöön liittyvät tekijät vaikuttavat kaikkiin terveyden edellytysten tasoihin, ja siten useimmiten välillisesti myös ihmisten terveyteen. Esimerkiksi yhteiskunnassa tapahtuvat teknologiset muutokset vaikuttavat yksilöihin, ja heidän kykynsä pysyä mukana teknologisessa muutoksessa ja mahdollisuutensa teknologian käyttöön ovat puolestaan yhteydessä moniin muihin edellä kuvattuihin tekijöihin.  Yhteiskunnan taloudellinen kehitys ja varallisuus ovat yhteydessä muun muassa palvelu-, tuki-, ja koulutusjärjestelmiin sekä työllisyystilanteeseen, jotka puolestaan vaikuttavat ihmisten ympäristöön, ja sitä kautta yksilöön ja hänen mahsollisuuksiinsa. Myös esimerkiksi yhteiskunnassa vallitsevilla arvostuksilla, normeilla ja asenteilla on vaikutuksia sekä yhteiskunnan että yksilöiden toimintaan.

Terveyden edellytyksillä on siis lukuisia syy-seuraussuhteita, ja vaikutusmekansismit voivat olla hyvin moniulotteisia. Lisäksi terveyteen voivat vaikuttaa ennalta arvaamattomat sattumat, jolloin henkilö voi esimerkiksi loukkaantua onnettomuuden seurauksena. Seuraavissa luvuissa on käsitelty joitakin terveyteen moniulotteisesti vaikuttavia tekijöitä ja eri tekijöiden välisiä yhteyksiä.

Siirry lukuun 1.1. Yksilöön liittyvät tekijät.

Yksilöön liittyvät tekijät

Yksilöön liittyviä tekijöitä jotka vaikuttavat terveyteen ovat esimerkiksi

- Perimä
- Ikä
- Sukupuoli
- Kyvyt, osaaminen
- Käsitykset ja uskomukset
- Psyykkiset tekijät
- Itsetuntemus

Perimä voi altistaa meidät sairauksille tai toisaalta se voi myös suojata meitä terveysongelmilta. Perimäämme emme voi itse vaikuttaa. Joissain harvinaisissa sairauksissa perimä määrää täysin sairauden puhkeamisen, mutta yleensä sairastumiseen vaikuttaa perimän lisäksi monet muutkin seikat, kuten elintavat.

Suomen historiassa erityisesti asutuksen keskittyminen tietyille seuduille on vaikuttanut Suomalaiseen tautiperintöön, joka tarkoittaa perinnöllisiä tauteja, jotka ovat Suomessa yleisempiä kuin muualla maailmassa. Näihin perinnöllisiin sairauksiin kuuluu tauteja, joihin liittyy keskushermosto-oireita, kasvuhäiriötä, aineenvaihdunnan häiriöitä, silmäsairauksia ja vakavia sikiön kuolemaan johtavia sairauksia. Sairaudet ovat kuitenkin Suomessakin harvinaisia.

Valtaosa sairauksista, kuten suomalaisten kansantauteihin lukeutuvat sydän- ja verisuonisairaudet, diabeteksen eri muodot, mielenterveyden häiriöt ja allergiset sairaudet syntyvät useiden tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Sairastumiseen vaikuttavat perimän ohella muiden muassa elintavat, elämänaikaiset olosuhteet ja esimerkiksi työperäinen rasitus. Muut tekijät kuin perimä ovatkin tavallisimpien sairauksien puhkeamisessa määräävämpiä tekijöitä kuin perimä.

Yksityisten palveluntarjoajien tekemät geenitestit ovat yleistyneet, ja osa ihmisistä on teettänyt testejä selvittääkseen geeniperimänsä ja sairausriskinsä. Yksiselitteistä ei kuitenkaan ole, onko sairausriskien kartoitus pelkästään hyödyllistä, vai voiko tiedolla olla henkilölle myös negatiivisia vaikutuksia. Suomessa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) tutkii, onko geneettisen riskin tunnistamisesta hyötyä ihmisille, ja miten geenitutkimus voitaisin ottaa tarkoituksenmukaisesti käyttöön myös perusterveydehuollossa, jotta siitä saadun tiedon avulla voitaisiin kohdentaa hoitoa entistä tehokkaammin ja kannustaa ihmisiä tarvittaviin elintapojen muutoksiin.

Ikä liittyy sairastumisriskiin, sillä useiden sairauksien todennäköisyys kasvaa iän lisääntyessä, ja vanhempi väestö sairastaa nuorempaa väestöä enemmän. Ikääntymiseen liittyviä sairauksia ovat mm. muistisairaudet, diabetes, sydänsairaudet, syövät, aivoverenkiertohäiriöt, keuhkosairaudet, reumataudit ja masennus. Sosioekonominen asema on voimakkaasti yhteydessä terveyteen myös iäkkäällä väestönosalla. Korkeammin koulutetuilla ja hyvätuloisilla iäkkäillä on keskimäärin parempi fyysinen ja psyykkinen toimintakyky sekä vähäisempi sairastavuus ja kuolleisuus kuin alemmin koulutetuilla ja pienituloisilla iäkkäillä.

Lasten yleisimmät sairaudet ovat tartuntatauteja. Lapset sairastavat tyypillisesti nielu-, poskiontelo- ja korvatulehduksia sekä ripulitauteja, ja myös allergiat ovat lapsilla yleisiä. Rokotusohjelman ansiosta vakavat tartuntataudit on saatu häviämään kokonaan tai lähes kokonaan. Päiväkoti-ikäiset lapset altistuvat erityisesti päiväkodeissa mikrobeille, ja sairastavat enemmän kuin pienryhmissä tai kotona hoidetut lapset. Lasten kokonaisvaltaiseen terveyteen vaikuttavat huomattavasti kodin olosuhteet ja elinympäristö. Jos vanhemmilla itsellään on esimerkiksi mielenterveys- tai päihdeongelmia, voi lapsen tarpeista ja hyvinvoinnista huolehtimen olla puutteellista.

Työikäisellä väestöllä mielenterveyden ongelmat ja tuki- ja liikuntaelinten sairaudet ovat keskeisiä sairausryhmiä. Työikäiset sairastavat yleisesti myös muita kansantauteihin kuuluvia sairauksia, kuten sydän- ja verisuonisairauksia, diabetesta, astmaa, allergiaa ja syöpäsairauksia. Työiässä elintavat alkavat näkyä sairastavuudessa, ja myös koulutus, työolot, tulotaso ja elinolot sekä mahdollinen työttömyys vaikuttavat terveyteen. Myös yhteiskunnan palvelujärjestelmät vaikuttavat sairastuvuuteen ja erityisesti sairauksien hoitoon. Terveyspalvelut kohdentuvat eri tavoin eri ihmisryhmiin, sillä suurituloisilla ihmisillä on mahdollisuus käyttää yksityisiä terveyspalveluja ja työssä käyvillä on käytössään työterveyshuolto, kun taas työttömien terveyspalvelujen käyttö on pääsääntöisesti julkisen terveydenhuollon varassa.

Sukupuoli vaikuttaa sekä sairauksiin että sairastavuuteen. Esimerkiksi naisten yleisin syöpä rintasyöpä on lähes pelkästään naisten sairaus, ja vain miehet voivat sairastaa eturauhassyöpää, joka on miesten yleisin syöpäsairaus. Kohonnut verenpaine ja diabetes ovat yleisempiä miehillä, masennus on puolestaan yleisempää naisilla. Naisten elinajanodote on yli 5 vuotta miesten elinajanodotetta pidempi. Vastasyntyneen elinajanodote Suomessa oli vuonna 2019 pojilla 79,2 vuotta ja tytöillä 84,5 vuotta.

Erot sukupuolten sairastavuudessa ja kuolleisuudessa liittyvät moniin toisiinsa vaikuttaviin tekijöihin. Perimän ja biologisten tekijöiden lisäksi vaikuttavat erityisesti sosioekonominen asema, elin- ja työympäristö sekä elintavat. Miehet ovat naisia yleisimmin ylipainoisia, ruokailutottumukset ovat epäterveellisemmät ja alkoholin käyttö on runsaampaa. Sosioekonominen asema vaikuttaa erityisen paljon juuri miesten terveyteen, ja mitä alhaisempi sosiosekonominen asema henkilöllä on, sitä heikompi on yleensä myös terveys. Miehet ovat naisia yleisemmin työaloilla, joissa on paljon kuormittavaa fyysistä rasitusta, ja joissa tapaturmariski on korkea (esimerkiksi rakennusalalla). Naiset puolestaan hakeutuvat hoitoon miehiä herkemmin. Sukupuolten väliset erot elintavoissa ja terveydessä näyttävät olevan kuitenkin pikkuhiljaa kaventumassa.

Kyvyt ja osaaminen vaikuttavat terveyteen terveystietojen ja terveysosaamisen kautta, ja niihin liittyy myös esimerkiksi koulutustausta. Kun ihmisellä on tietoa terveyteen vaikuttavista tekijöistä, ja hän osaa hyödyntää tietoa omaan terveyskäyttäytymiseensä, ovat elintavatkin usein terveyttä tukevia. Tieto esimerkiksi terveellisestä ravinnosta, liikkumisen merkityksestä ja sairauksien ennaltaehkäisyn keinoista ohjaa elintapoja. Osaaminen vaikuttaa myös terveyspalvelujen käyttöön ja siten terveydestä huolehtimiseen.

Terveystottumuksia ohjaavat käsitykset ja uskomukset. On tärkeää omata faktoihin perustuvaa tietoa, etteivät väärät käsitykset ja uskomukset suuntaa terveyskäyttäytymistä väärille raiteille. Terveystietoa tulvii mediasta erilaisista lähteistä, ja tiedon kriittisen tulkitsemisen vaatimus on kasvanut. Lisääntyneen informaation myötä on syytä pyrkiä erottamaan tieteellinen tieto arkitiedosta, ja suoranainen huuhaa faktatiedoista. Aika ajoin esiin nousevien terveystrendien taustoja on hyvä selvittää, jotta omat valinnat perustuisivat faktoihin, eivätkä yksittäisten henkilöiden tai mainosten suosituksiin. Esimerkiksi sairauksien ennaltaehkäisyyn ja hoitoon liittyvät harhaanjohtavat tiedot voivat lisätä sairastumisen riskiä, pahentaa jo puhjennutta sairautta, tai vakavammillaan lisätä jopa hengenvaaraa. Esimerkkinä tällaisesta tieteelliseen faktaan perustumattomasta tiedosta on esimerkiksi terveystuotteena markkinoitu hopeavesi, joka on tutkimusten perusteella ihmiselle yksiselitteisesti haitallista. Myös tietyillä alueilla Suomessa esiintyvää rókotevastaisuutta perustellaan asioilla, jotka tieteellinen tutkimustieto kumoaa. Rokottamattomuus voi olla jopa hengenvaarallista. Mediasta tulvivia erilaisia terveystrendejä onkin syytä tarkastella kriittisesti.

Psyykkiset tekijät vaikuttavat ihmisen voimavaroihin ja toimintakykyyn. Ihmisen luonne, kokemukset, tavoitteet, arvot ja suhde ulkoiseen maailmaan vaikuttavat monella tavalla terveyteen sekä sen kokemiseen.

Masennuksen on todettu lisäävän sepelvaltimotaudin ja tyypin 2 diabeteksen riskiä, ja voimakkaat kielteiset tunteet voivat laukaista sydäninfarkteja, sydänkuolemia ja aivoverenkierron häiriöitä. Optimistinen ja myönteinen ihminen puolestaan sairastuu tutkitusti harvemmin kuin pessimistinen ja kyyninen henkilö. Myönteisillä tunnetiloilla on positiivisia vaikutuksia sekä psyykkisiin että elimellisiin sairauksiin. Terveyteen myönteisesti vaikuttavia ominaisuuksia ovat esimerkiksi itsehillintäkyky, pitkäjänteisyys ja päämäärätietoisuus.

Itsetuntemus on realistista itsensä tuntemista. Siihen liittyy ymmärrys siitä, kuka ja minkälainen ihminen on. Itsetuntemus luo pohjaa hyvälle itsetunnolle, johon kuluu itsensä arvostaminen ja näkeminen myönteisessä valossa sekä puutteiden ja erilaisuuden hyväksyminen. Itsetunto vahvistuu yleensä iän myötä. Hyvällä itsetuntemuksella on positiivisia vaikutuksia erityisesti mielenterveyteen, ja itseään arvostava ihminen huolehtii itsestään ja terveydestään, millä on merkitystä sekä psyykkisen, fyysisen että sosiaalisen terveyden kannalta. Heikon itsetunnon omaava henkilö voi suhtautua omaan terveyteensä välinpitämättömästi. Itsetuntemustaan voi kehittää esimerkiksi kartoittamalla vahvuuksiaan ja heikkouksiaan, keskittymällä asioihin joissa kokee olevansa hyvä ja kehittämällä heikkouksiaan.

Siirry lukuun 1.2. Elintapatekijät

Elintapatekijät

Elintavat vaikuttavat erittäin paljon terveyteen, ja yleensä elintavoilla on suurempi merkitys esimerkiksi sairauksien puhkeamiselle kuin perimällä. Elintavat usein ratkaisevat sen, sairastuuko ihminen sairauteen, johon hänellä on perinnöllinen alttius, vai ei. Näin ollen elintavoillaan voi ratkaisevasti vaikuttaa omaan sairastumisriskiinsä.

Terveelliset ravintotottumukset ennaltaehkäisevät monia kansantauteja ja lisäävät hyvinvointia. Ravintotottumuksilla voi olla lukuisia terveysvaikutuksia. Monipuolinen, kulutusta vastaava, vähän kovaa rasvaa sisältävä ja pehmeitä rasvoja kasviksia ja kuitua suosiva ruokavalio tukee terveyttä monin tavoin. Terveysriskejä puolestaan lisää erityisesti ruokavalio, joka sisältää runsaasti kovaa rasvaa, ja jos syöminen on kulutusta runsaampaa.

Ihmisen ravintotottumuksiin vaikuttaa esimerkiksi sosiaalinen perimä, eli tavat, tottumukset ja käyttäytymismallit joita perheessä noudatetaan. Suhtautuminen terveelliseen ruokavalioon, säännölliseen syömiseen ja esimerkiksi herkutteluun opitaan usein jo lapsena. Myös ruokavalioon liittyvät ongelmat ovat usein koko perheen yhteisiä, esimerkiksi ylipainoa voi olla kaikilla perheen jäsenillä, koska ravintotottumukset ovat yleensä perheenjäsenillä hyvin samankaltaiset. Myös muilla yhteisöillä on merkitystä omiin valintoihimme, ja esimerkiksi ystäväpiirin tavat, ja koulu- tai työympäristön ruokailumahdollisuudet vaikuttavat  ruokailutottumuksiimme.

Elinympäristöömme ja yhteiskunnan olosuhteisiin liittyvät tekijät vaikuttavat niin ikään monin tavoin ihmisten ravintotottumuksiin. Koulutustausta ja usein siihen yhteydessä oleva taloudellinen asema on yhteydessä ravintotottumuksiin. Korkeasti koulutetun, ylemmän sosioekonomisen aseman omaavalla henkilöllä on keskimäärin terveellisemmät ruokailutottumukset, ja ylipaino on harvinaisempaa kuin matalan koulutustaustan omaavalla henkilöllä. Luonnollisesti myös ravintoon liittyvä hintapolitiikka, sekä tarjolla olevat tuotteet, palvelut ja niiden markkinointi vaikuttavat valintoihimme.

Liikunnan monipuoliset terveyshyödyt tunnetaan lukuisten tutkimusten pohjalta. Riittävä liikunta ennaltaehkäisee useita kansantauteja, ja on tehokas hoitokeino monissa sairauksissa. Liikunnan harrastaminen edistää sekä psyykkistä, fyysistä että sosiaalista terveyttä, ja parantaa siten toimintakykyä kokonaisvaltaisesti kaiken ikäisillä. Fyysinen passiivisuus puolestaan altistaa monille terveysongelmille, ja on sitä kautta jopa kuoleman vaaraa lisäävä tekijä. Tapoja harrastaa liikuntaa tai lisätä fyysistä aktiivisuutta päiviin esimerkiksi hyötyliikunnan keinoin on lukuisia. Liikunnan terveysvaikutusten takia olisi tärkeää, että jokainen löytäisi itselleen mieluisat tavat liikkua.

Myös liikunnan harrastamiseen vaikuttavat niin yksilöön, elintapoihin, elinympäristöömme kuin yhteiskuntaankin liittyvät moninaiset tekijät. Malli liikunnan harrastamiseen tai harrastamattomuuteen saadaan usein vanhemmilta ja muilta läheisiltä, ja myös koulutustausta vaikuttaa liikunnan harrastamiseen, sillä korkeammin koulutetut harrastavat liikuntaa keskimäärin enemmän kuin alemmin koulutetut. Liikunnan harrastamiseen liittyy myös taloudellinen tilanne, joka vaikuttaa henkilön mahdollisuuksiin harrastaa mieleistään liikuntaa. Ympäristön ja yhteiskunnan tarjoamat liikuntamahdollisuudet ovat tärkeässä asemassa. Liikuntapaikkojen ja -palvelujen monipuolisuus ja saatavuus kannustavat ihmisiä liikkumaan.

Tupakkatuotteet lisäävät riskiä lukuisiin sairauksiin ja pahentavat jo todettuja sairauksia. Tupakan aiheuttamiin sairauksiin kuolee arviolta lähes 5000 suomalaista vuosittain, ja tupakointi lyhentää elämää keskimäärin kahdeksan vuotta. Tutkimuksissa, joissa seurataan samoja henkilöitä useita vuosia, on todettu yhä uusia tupakoinnin terveyshaittoja. Kansanterveydellisesti merkittävimpiä sairauksia, joiden riskiä tupakointi lisää, ovat syöpäsairaudet, sydän- ja verenkiertoelimistön sairaudet, keuhkoahtaumatauti, tyypin 2 diabetes sekä tuki- ja liikuntaelinsairaudet. Tupakointi lisää myös hedelmättömyyttä ja haurastuttaa luustoa.

Myös nuuska ja sähkösavuke aiheuttavat osin samoja riskejä kuin tupakointi. Jopa joka toisella nuuskan käyttäjällä on todettu syövän esiasteita. Nuuska sisältää tupakkaa enemmän nikotiinia, joten nikotiinin aiheuttamat terveysongelmat liittyvät myös nuuskaan, ja lisäksi nuuskaan syntyy voimakas riippuvuus. Sähkösavukkeen osalta pitkäaikaisvaikutuksia ei vielä tunneta, mutta tutkimuksen lisääntyessä on löydetty yhä uusia terveysriskejä sekä nikotiinia sisältävien että muiden sähkösavukkeissa höyrystettävien nesteiden osalta. Sähkösavuke aiheuttaa terveysongelmia etenkin keuhkoissa, ja lisää sydän- ja verisuonitautien riskiä. Nesteiden höyrystyessä syntyy myös syöpää aiheuttavia yhdisteitä. Samanlaisia haittavaikutuksia kuin sähkösavukkeessa liittyy myös vesipiipun tai sähköisen vesipiipun (e-shisha) käyttöön.

Tupakointi on usein yhteydessä perhetaustaan, sillä tupakoivien vanhempien lapset tupakoivat tupakoimattomien perheiden lapsia yleisemmin. Ystäväpiirillä ja lähiyhteisöillä on myös suuri merkitys tupakointiin. Tupakoinnilla on yhteys myös koulutustaustaan; tutkimusten mukaan lukio-opiskelijat tupakoivat selvästi ammattiin opiskelevia nuoria vähemmän, ja korkeammin koulutetut tupakoivat alemmin koulutettuja vähemmän.

Yhteiskunnallisesti tupakointiin pyritään vaikuttamaan verotuksen, lakien ja valistuksen keinoin. Hinta ja saatavuus ovat keskeisiä kulutusta ohjaavia tekijöitä, sillä mitä korkeampi tuotteen hinta on ja mitä hankalampaa on sen saatavuus, sitä vähemmän tuotetta käytetään. Muiden muassa tupakkalakiin liittyvien ikärajojen, tupakointirajoitusten (savuttomat alueet, ravintolat, työpaikat) ja mainontakiellon sekä verotuksen avulla toteutetun hintasääntelyn seurauksena tupakointi on vähentynyt Suomessa kaikissa ikäryhmissä, ja etenkin nuorten tupakointi on vähentynyt merkittävästi. Merkittävää on ollut myöskin asenneilmaston muuttuminen tupakoinnille kielteiseksi. Suomen tavoitteena on "Savuton Suomi" vuoteen 2030 mennessä. Tavoite tähtää siihen, että tupakka- tai nikotiinituotteita käyttäisi alle 5 prosenttia väestöstä päivittäin. Savuton Suomi 2030 kampanjan aikajana osoittaa Suomen tupakkalain keskeiset toimenpiteet, joiden avulla tupakoinnin vähentämisessä on onnistuttu.

Päihteet aiheuttavat haittoja niin käyttäjälle itselleen kuin läheisille ja yhteiskunnallekin. Suomessa alkoholi on keskeinen päihde, ja se voi aiheuttaa terveydellisiä, sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia. Haitat voivat liittyä yksittäisiin humalakertoihin mm. tapaturmien, väkivallan, ihmissuhderistiriitojen ja  liikennejuopumuksen seurauksena. Pitkäaikaisen käytön haitat näkyvät elimellisinä ongelmina (esimerkiksi ylipaino, mahavaivat, maksan ja muiden sisäelinten vauriot, syöpäsairaudet ja sikiövauriot), mielenterveyshäiriöinä (esim. unihäiriöt ja masennus), sosiaalisina ongelmina (esim. riidat ja väkivalta), taloudellisina ongelmina sekä riippuvuusongelmina.

Alkoholinkulutuksen ja alkoholihaittojen välillä on selvä yhteys. Mitä suurempaa kulutus on, sitä suuremmat ovat myös haitat. Alkoholinkulutuksen vähentyessä myös haitat vähentyvät. Vuonna 2007 suomalaiset käyttivät ennätysmäärän alkoholia (keskimäärin 12,7 litraa jokaista 15 vuotta täyttänyttä kohti), jonka jälkeen alkoholinkulutus kääntyi laskuun, ja on sen jälkeisinä vuosina laskenut lähes 20%. Myönteisiä muutoksia on myös alaikäisten alkoholinkukutuksen väheneminen sekä kokonaan raittiiden määrän lisääntyminen.

Suomessa suuri osa väestöstä juo vähän, osa kohtuullisesti ja pieni osa (noin 10%) juo erittäin runsaasti. Runsaasti alkoholia kuluttava 10% väestöstä juo noin puolet Suomessa kulutetusta alkoholista. Verrattaessa naisia ja miehiä miehet juovat noin 3/4 kokonaiskulutuksesta.

Alkoholihaitat ovat yhteydessä juomatapoihin. Eniten haittoja aiheuttaa suurien alkoholimäärien juominen kerralla, eli ns. humalahakuinen juomistapa. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen julkaisun (Suomalaisten alkoholinkäyttötavat 1968-2016, Juomatapatutkimuksen tuloksia) ikäryhmittäisessä vertailussa 20-29 vuotiaat joivat kerralla suurimpia määriä sekä naisissa että miehissä. Humalahakuinen juominen on kuitenkin vähentynyt Suomessa vuoden 2007 huippukulutuksen jälkeen kaikissa muissa ikäryhmissä lukuunottamatta 50-69 vuotiaita naisia.

Huumeiden käyttö näyttää olevan Suomessa lisääntymässä. Huumeiden käyttöön liittyvät haitat voivat liittyä kyseisen päihteen lyhyt- tai pitkäaikaisvaikutuksiin, käyttötapoihin tai käyttökulttuuriin, johon liittyy monesti rikoskierrettä ja huumevelkoja. Haittojen tai fyysisen ja psyykkisen riippuvuuden riski vaihtelee käytetyn huumausaineen mukaan. Huumeiden käyttöön liittyy yleensä myös sosiaalista riippuvuutta, jolloin huumeidenkäytön ympärille muodostuneesta kaveripiiristä ja sen tavoista on vaikea irrottautua.

Päihdelinkin tietoiskuihin on koottu tietoa sekä alkoholin että erilaisten huumausaineiden haittavaikutuksista asiantuntijoiden kirjoittamana.

Päihteiden ongelmallinen käyttö on miehillä huomattavasti yleisempää kuin naisilla, ja suurin osa päihteitä ongelmallisesti käyttävistä henkilöistä on yksin asuvia. Päihteiden ongelmakäytön riskiä lisäävät monet mielenterveyden ongelmat, ja riskiä lisää myös nuorena aloitettu päihteiden käyttö.

Uni ja lepo ovat terveyden peruspilareita. Riittävä uni ja lepo tukee sekä psyykkistä, fyysistä että sosiaalista terveyttä. Univaje puolestaan aiheuttaa muutoksia ihmisen immuunipuolustusjärjestelmään sekä aineenvaihduntaan, autonomisen hermoston tasapainoon ja hormonitoimintaan. Univajeen seurauksena sairastumisriski useisiin sairauksiin, kuten esimerkiksi sydän- ja verisuonisairauksiin ja mielenterveyden häiriöihin, kasvaa merkittävästi. Univaje heikentää myös kognitiivisia toimintoja ja lisää riskiä tapaturmiin. Uniongelmat vaikuttavat terveyteen myös epäsuorasti, koska väsynyt ihminen ei jaksa hoitaa terveyttään. Liikkuminen on vähäisempää, univaje lisää syömistä lisääntyneen ruokahalun vuoksi, ja terveyttä tukevia elämäntapamuutoksia on vaikea tehdä väsyneenä.

Unen tärkeydestä huolimatta nukkumisen määrä on keskimäärin vähentynyt. Erilaiset viihdelaitteet, palvelut, ja 24 tuntia vuorokaudessa auki oleva yhteiskunta houkuttaa meitä valvomaan. Osalla ihmisistä myös esimerkiksi vuorotyö voi vaikeuttaa riittävää nukkumista. Mitä enemmän yhteiskunta tarjoaa jatkuvasti saatavilla olevia palveluja, kuten ympäri vuorokauden auki olevia kauppoja, sitä enemmän on myös vuorotyöläisiä sekä myös yöaikaan näitä palveluja käyttäviä. Ihminen tottuu riittämättömään uneen, mutta se ei tarkoita sitä, etteikö hän tarvitsisi enempää unta. Säännöllisesti liian vähäinen uni on riski terveydelle ja se heikentää monin tavoin ihmisen psyykkistä, fyysistä ja sosiaalista suorituskykyä.

Seksuaalisuus tukee terveyttämme silloin, kun seksuaalioikeudet toteutuvat, ja voimme toteuttaa omaa seksuaalisuuttamme, nauttia sitä ja arvostaa myös muiden seksuaalioikeuksia. Seksuaalisuus kuuluu ihmisen elämään syntymästä asti, ja hyväksyvä suhde omaan seksúaalisuuteen tukee ihmisen hyvinvointia. Seksuaalisuuteen voi kuulua seksisuhteita, mutta terveeseen seksuaalisuuteen voi kuulua myös se, ettei henkilö halua intiimejä ihmissuhteita eikä ole kiinnostunut seksistä.

Terveyshaittoja seksuaalisuuteen liittyen voi koitua, jos henkilö kokee esimerkiksi sukupuoleensa tai seksuaaliseen suuntautumiseensa liittyvää syrjintää, painetta tai painostusta seksin harrastamiseen liittyen, seksuaalista väkivaltaa, tai jos hän sairastuu esimerkiksi seksitautiin tai tulee tahtomattaan raskaaksi. Yhteiskunnan tarjoamat palvelut, seksuaalikasvatus ja seksuaalisuuteen liittyvät lait, asenteet ja arvot vaikuttavat merkittävästi ihmisten seksuaaliterveyteen.

Siirry lukuun 1.3. Fyysiseen ja psykososiaaliseen elinympäristöön liittyvät tekijät.

Fyysiseen ja psykososiaaliseen elinympäristöön liittyvät tekijät

Terveyteemme vaikuttavat sekä fyysiseen että psykososiaaliseen elinympäristöömme liittyvät tekijät, joilla voi olla suoria vaikutuksia terveyteemme, mutta hyvin usein vaikutukset ovat välillisiä. Ympäristöjä, joissa ihminen toimii, ovat esimerkiksi kotiympäristö, elinympäristö, luonnonympäristö, ihmisen luoma ympäristö, harrasteympäristö, sekä työ- tai kouluympäristö. Ihmiset kokevat ympäristönsä eri tavoin ja joillekin ympäristötekijöillä on suurempi merkitys terveydelle kuin toisille.

Parhaimmillaan ihmisen eri elinympäristöt tukevat terveyttä monin tavoin. Ympäristöt voivat tarjota tarkoituksenmukaisia toimintoja ja palveluja sekä paikkoja virkistäytymiselle ja palautumiselle. Ympäristö voi myös tuottaa esteettistä mielihyvää sekä luoda turvallisuuden ja yhteenkuuluvuuden tuntua. Huono ympäristö voi puolestaan lisätä sosiaalisen syrjäytymisen ja sairastumisen riskiä.

Fyysiseen elinympäristöön liittyvät tekijät

Fyysisen ympäristön terveystekijöihin kuuluvat mm ruoan, veden ja ilman puhtaus. Suomessa elintarvikehygienia ja sen valvonta ovat korkealla tasolla, mutta erityisesti elintarvikkeiden epähygieenisen käsittelyn seurauksena aiheutuu ruokamyrkytyksiä ja elintarvikevälitteisiä infektioita. Myös talousveden laatu on Suomessa pääsääntöisesti erittäin hyvä, mutta aika ajoin sattuu paikallisia vesiepidemioita, kun talousvesi saastuu mikrobiologisesti esimerkiksi tulvan tai valumavesien seurauksena.

Sisä- ja ulkoilman epäpuhtauksille ovat erityisen herkkiä astmaa sairastavat, pienet lapset sekä hengitys- ja sydänsairauksia sairastavat vanhukset. Sisäilmaan liittyviä ongelmia ovat erityisesti kosteusvaurioista johtuvat ongelmat, sekä sisustus ja rakennusmaterialeihin liittyvät päästöt. Sisäilma voi olla myös liian kosteaa tai kuivaa, sisäilmassa saattaa muodostua hiukkasmaisia ja kaasumaisia epäpuhtauksia, ja sisäilmaan saattaa myös tunkeutua epäpuhtauksia ulkoilmasta.

Ulkoilman ongelmat aiheutuvat pääasiassa liikenteen ja puun pienpolton tuottamista pienhiukkasista sekä katupölystä. Lisäksi siitepölyallergisille ilmassa kulkeutuva siitepöly aiheuttaa oireita erityisesti maaliskuusta elokuuhun.

Liikenne vaikuttaa aiheuttamisensa pienhiukkasten välityksellä terveyteen, mutta myös liikennejärjestelyt, julkisen liikenteen sujuvuus ja saavutettavuus sekä mahdollisuus kevyen liikenteen väylien käyttöön ja niiden kattavuus vaikuttavat terveyteen. Esimerkiksi hyvä pyörätieverkosto kannustaa ihmisiä pyöräilemään, autottomat keskustat lisäävät kävelyä ja toimivat liikennejärjestelyt mahdollistavat palvelujen hyvän saavutettavuuden.

Liikenteeseen liittyy myös melu, sillä suurin osa ympäristön melusta on peräisin liikenteestä. Melu voi vähentää viihtyisyyttä, häiritä unta, aiheuttaa stressiä ja siihen liittyviä oireita, lisätä riskiä sydän ja verisuonisairauksiin ja heikentää henkistä hyvinvointia. Liikenteeseen liittyvää melualtistusta voidaan pyrkiä vähentämään mm. alentamalla liikenteen nopeutta asutuksen läheisyydessä, käyttämällä vähämeluisia päällysteitä ja rakentamalla meluesteitä.

Rakennettu ympäristö voi edistää ihmisen terveyttä monin tavoin. Lenkkipolut, urheilukentät, liikuntapuistot, pyöräreitit ja kevyen liikenteen väylät kannustavat ihmisiä liikkumaan. Viheralueet ja puistot lisäävät viihtyisyyttä, puhdistavat ilmaa ja vähentävät esimerkiksi helleaaltojen aiheuttamaa lämpösaareke-ilmiötä muuten tiiviisti rakennetussa kaupunkiympäristössä. Leikkipuistot ja muut kohtaamispaikat sekä esteettömiksi suunnitellut ympäristöt lisäävät yhteisöllisyyttä. Palvelujen saavutettavuus sekä sujuva ja mahdollisimman vähän häiriötä ja melua tuottava liikenne lisäävät ympäristön toimivuutta ja viihtyisyyttä. Ympäristö tulee myös kokea turvalliseksi jotta se olisi terveyttä ylläpitävä tai edistävä.

Ilmastonmuutos liittyy fyysiseen ympäristöön, ja se tulee vaikuttamaan terveyteen ja hyvinvointiin sekä suoraan että välillisesti myös Suomessa. Toistaiseksi on kuitenkin vähän tarkkaa tietoa siitä, minkälaisia ja kuinka voimakkaita vaikutukset tulevat olemaan. Tuleviin muutoksiin vaikuttaa kuinka hyvin ilmastonmuutosta pystytään hillitsemään ja kasvihuonepäästöjä rajoittamaan maailmanlaajuisesti. Ilmastonmuutoksen myötä kasvillisuusvyöhykkeet siirtyvät kohti pohjoista ja metsä- ja maatalouden tomintaedellytykset muuttuvat. Monien eläin- ja kasvilajien elinympäristöt muuttuvat.

Auringonsäteily ja lämpötila ovat keskeisimpiä ihmiseen suoraan vaikuttavista ympäristötekijöistä. Myös äärimmäiset säätilanteet, kuten myrskyt, rankkasateet ja tulvat vaikuttavat terveyteemme. Arvioiden mukaan ilmastonmuutoken seurauksena auringon valo vähenee ja pilvisyys lisääntyy, vaikka lämpötila nouseekin. Pimeät ajanjaksot ja lumettomat talvet voivat vaikuttaa mielialaan ja lisätä masennuksen, erityisesti ns. kaamosmasennuksen riskiä. Toisaalta vähälumiset talvet vähentävät myös liukkautta ja voivat vähentää liukkaudesta aiheutuvien tapaturmien määrää. UV-säteilyn määrä tulee mahdollisesti lisääntymään ilmastonmuutoksen myötä. Merkittävämpi riski UV-säteilyn saannissa liittyy kuitenkin käyttäytymisen muutoksiin, joiden myötä vaatevalinnat, etelänmatkailu ja ihon ruskettaminen ovat kasvattaneet UV-säteilyn saantimääriä ja lisänneet ihosyöpien ja silmäsairauksien esiintyvyyttä.

Hellejaksot tulevat yleistymään ja pidentymään ilmastonmuutoksen myötä, mikä lisää kuumuuteen liittyviä terveysriskejä sekä erityisesti ikääntyneiden kuolleisuutta. Myös pienituloisten, asunnottomien ja palveluista etäällä asuvien riski kuolla helleaaltojen seurauksena kasvaa, koska heillä ei ole välttämättä mahdollisuutta reagoida lämpöaaltoihin. Hellejaksoihin tuleekin pyrkiä varautumaan etukäteen ja esimerkiksi ilmastoinnin ja tuuletuksen avulla helpottaa olemista hellejaksojen aikana. Ihmiset herkkyys äärimmäisille lämpötiloille on yksilöllistä, ja joillakin henkilöillä lämpötilan nousu voi helpottaa esimerkiksi sairautta, jota kylmäaltistus pahentaa.

Psykososiaaliseen elinympäristöön liittyvät tekijät

Sosioekonominen asema liittyy tulotasoon, omaisuuteen ja asumistasoon, jotka puolestaan ovat yhteydessä koulutukseen, ammattiin ja asemaan työelämässä. Sosioekonomisen aseman on todettu olevan vahvasti yhteydessä terveyteen: mitä parempi sosioekonominen asema henkilöllä on, sen paremmalla tolalla ovat myös terveyden osoittimet, ja sen todennäköisemmin elintavat ovat terveyttä tukevia. Ylempien sosiaaliluokkien ihmisillä onkin keskimäärin vähemmän pitkäaikaissairauksia ja mielenterveyden ongelmia sekä pienempi sairastavuus ja kuolleisuus kuin alemman sosioekonomisen aseman omaavilla ihmisillä. He myös kokevat terveytensä paremmaksi kuin alempiin sosioekonomisiin ryhmiin kuuluvat. Yksilöllisiä eroja on kuitenkin kaikkien sosiaaliryhmien sisällä, ja myös matalan sosioekonomisen aseman omaavalla henkilöillä elintavat voivat tukea erittäin hyvin terveyttä, ja toisaalta korkean sosiaoekonomisen aseman omaavalla henkilöllä elintavat voivat olla terveyttä kuluttavia.

Työttömyys on riskitekijä terveydelle, ja erityisesti pitkäaikaistyöttömyys heikentää terveyttä ja hyvinvointia. Työttömät voivat keskimäärin työssä käyviä huonommin, ja heidän sairastavuutensa on korkeampi. Toisaalta myös heikko terveys ja mielenterveysongelmat voivat johtaa työttömyyteen. Vaikutus voi olla siis kaksisuuntainen: työttömyys heikentää terveyttä, ja heikko terveys lisää työttömyysriskiä. Pitkittyvä työttömyys lisää myös kuolleisuutta, ja pahimmillaan ero työllisten ja työttömien kuolleisuudessa on suuri. Koulutustaustalla on merkittävä vaikutus työllisyyteen ja työttömyyteen, sillä alemmin koulutetuilla työttömyys on korkeammin koulutettuja selvästi yleisempää.

Terveydenhuoltopalvelujen avulla pyritään ennaltaehkäisemään sairauksia, parantamaan tai ylläpitämään toimintakykyä sekä hoitamaan ja kuntouttamaan terveysongelmia ja sairauksia. Omasta terveydestä huolehtimista edistää, jos terveyspalveluja on helposti saatavilla eikä niiden käyttäminen ole taloudellisesti liian suuri rasite. Suomalaisen terveyspolitiikan tavoitteena on tarjota riittävät ja laadukkaat palvelut kaikille Suomessa asuville taustasta riippumatta. Hoidon saatavuudessa ja laadussa on kuitenkin todettu olevan eroja. Ylempien sosiaaliryhmien ihmiset käyttävät alempia sosiaaliryhmiä enemmän työterveyshuollon ja yksityisen sektorin lääkäripalveluja sekä hammaslääkäripalveluja, kun palvelujen tarve otetaan huomioon. Suurituloisille tehdään tarve huomioonottaen enemmän myös pallolaajennuksia, ohitusleikkauksia, tekonivelleikkauksia ja kaihileikkauksia kuin pienituloisille, eli heillä on käytössään paremmat keinot ja mahdollisuudet terveydestään huolehtimiseen. Lääkäripalvelujen puute näyttää painottuvan nimenomaan alempiin sosiaaliryhmiin.

Ylempien sosiaaliryhmien aktiivisempaan terveyspalvelujen käyttöön liittyy hyvän taloudellisen toimeentulon lisäksi myös koulutus. Korkeasti koulutetuilla on todettu olevan parempi kyky selvittää mistä tarvittavia palveluja saa, sekä taito vaatia itselleen tarvittavia tutkimuksia ja hoitoa. Erityisesti haavoittuvassa asemassa olevien ihmisten elinolosuhteiden ja kokonaistilanteen huomioon ottaminen olisikin tärkeää, ja hoidon laatua sekä neuvontaa ja ohjausta tulisi parantaa erityisesti huono-osaisimpien ihmisten ja vanhusten auttamiseksi.

ihmissuhteiden ja sosiaalisten verkostojen merkitys terveydelle on alettu ymmärtää yhä paremmin. Kumppani, perhe, läheiset, ystävät ja muut sosiaaliset verkostot voivat tarjota apua ja tukea elämän eri vaiheissa. Sosiaalisen tuen on todettu edistävän terveyttä, ennaltaehkäisevän sairauksia, ja parantavan toipumista jo sairastuneilla. Toisaalta esimerkiksi ystäväpiirin luoma sosiaalinen paine voi vaikuttaa terveyskäyttäytymiseemme myös negatiivisesti, ja esimerkiksi riitaisa parisuhde voi heikentää terveyttämme monin tavoin.

Tutkimuksissa on todettu, että yksinelävien terveys on keskimäärin heikompi verrattuna parisuhteessa tai perheissä eläviin, ja yksinäisyys lisää useiden sairauksien, kuten esimerkiksi sydäntautien riskiä. Yksin asuvien määrä on Suomessa lisääntynyt, ja yksin asuvien välillä on suuria eroja. Monet yksinasuvat kokevat toimeentulonsa, terveytensä ja elämänlaatunsa hyväksi, eivätkä koe yksinäisyyttä olemassa olevien ihmissuhteidensa ansiosta. Yksinasuvat ovat kuitenkin haavoittuvia esimerkiksi sairauden tai työttömyyden kohdatessa, ja erityisen haastavaa on, jos yksin asumiseen liittyy sosiaaliseen syrjäytymiseen, terveydentilaan ja toimeentuloon liittyviä ongelmia. Yksinäisyys ja syrjäytymisriski olisikin hyvä tunnistaa varhaisessa vaiheessa ja pyrkiä vaikuttamaan niihin erilaisten palvelujen avulla.

Sosiaalisilla suhteilla on niin suuri merkitys terveydelle ja hyvinvoinnille, että niistä kannattaa pitää huolta, ja negatiivisesti vaikuttavia ihmissuhteita tulee pyrkiä parantamaan tai tarvittaessa niistä kannattaa luopua. Parhaimmillaan ihmissuhteet tukevat monipuolisesti terveyttä ja tuottavat iloa. Vuorovaikutustaitoja harjoittelemalla voimme kehittää omia sosiaalisia taitojamme ja siten edistää ihmissuhteidemme toimivuutta.

Media on voimakkaasti läsnä elinympäristössämme, ja sosiaalinen media, "some", on muuttanut viestintää huomattavasti muokatessaan viestintää vuorovaikutteiseksi. Median kautta informaatiota on saatavilla enemmän kuin koskaan aikaisemmin, ja ihmiset etsivät yhä enemmän terveystietoa eri medioista. Media onkin tukemassa terveyttä tarjoamalla esimerkiksi asiantuntijatietoa, vertaisryhmiä, uudenlaisia terveyspalveluita, malleja elintapamuutoksiin sekä inspiraatiota niiden tekemiseen. Sosiaalinen media voi tukea myös psyykkistä ja sosiaalista terveyttä luomalla suhteita ja yhteisöjä joihin samaistua, ja joiden kanssa olla vuorovaikutuksessa. Kääntöpuolena sosiaalisen median ulkonäkökeskeisyys ja elämän esittäminen usein vain hyvässä valossa voi tuoda somen seuraajalle paineita ja heikentää hänen itsetuntoaan ja psyykkistä terveyttään.

Lisääntynyt informaation määrä on väistämättä johtanut siihen, että myös virheellisen tiedon määrä on lisääntynyt. Sosiaalisessa mediassa kukin käyttäjä voi olla sisällön tuottaja, ja sen vuoksi asiantuntijatiedon lisäksi verkosta löytyy runsaasti kenen tahansa henkilön julkaisemaa tietoa, joka ei läheskään aina perustu faktatietoon. Median kautta erilaiset yhteisöt voivat levittää myös tarkoituksellisesti valheellista ja vääristeltyä tietoa omia tarkoitusperiä edistääkseen, ns. mustaa propagandaa. Niin kutsutut valeuutiset pyrkivät usein tarkoituksellisesti lietsomaan pelkoa ja paniikkia. Mediassa leviävä harhaanjohtava tieto voi olla misinformaatiota, eli tahattomasti levitettyä väärää tietoa tai disinformaatiota eli tahallisesti levitettyä väärää tietoa. Esimerkiksi keväällä 2020 levinneestä koronapandemiasta levitettiin mediassa runsaasti harhaanjohtavaa tietoa.

Keskeisiä trendejä mediassa ovat henkilökeskeisyys, kohut ja skandaalit sekä viestinnän tunnepitoisuus. Asiantuntijaviestit, jotka perustuvat pääasiassa faktoihin ja tarkkoihin perusteluihin, eivätkä herätä kohua, jäävät yleensä vähemmälle huomiolle mediassa. Kansainvälisen asiantuntijaryhmän selvityksen mukaan vain kolme vuoden 2018 kymmenestä suosituimmasta terveysuutisesta (eniten tykkäyksiä, kommentteja ja jakoja saaneet uutiset) osoittautui tieteellisesti päteväksi.

Ns. terveyshuuhaa on suosittua mediassa, ja someyhteisö muokkaa käyttäjänsä mielipiteitä. Mediassa myös ns. vahvistumisharha voimistuu. Se tarkoittaa sitä, että ihminen helposti reagoi juuri sellaiseen viestintään, joka vahvistaa hänen omaa käsitystään. Vahvistusharhaa lisäävät myös algoritmit, jotka tarjoavat ihmiselle valikoituja viestiärsykkeitä hänen oman mediankäyttöhistoriansa perusteella.

Media voi olla suureksi avuksi tarjoamalla monipuolisesti tietoa, kokemuksia ja uusia palveluita terveyden saralla, mutta se voi myös johtaa harhaan ja olla terveydelle haitallista. Siksi terveystiedon ja terveysosaamisen hankkiminen on tärkeää, ja myös kriittisen ajattelun taitojen kehittämisestä on tullut entistä tärkeämpää.

Siirry lukuun 1.4. Yhteiskunnan olosuhteisiin liittyvät tekijät.

Yhteiskunnan olosuhteisiin liittyvät tekijät

Yhteiskunnan taloudelliset, kulttuuriset ja ympäristöön liittyvät olosuhteet liittyvät laajoihin yhteiskunnallisiin tekijöihin, joilla on yleensä epäsuora vaikutus ihmisten terveyteen. Ihmisillä on sekä henkilökohtainen että yhteisöllinen vastuu valinnoistaan, mutta yhteiskunnan tehtävänä on luoda tasavertaiset olosuhteet ja mahdollisuudet, sekä tarjota palveluja, ohjausta ja tukea terveysvalintojen tekemiseksi. Yhteiskunnan tulee huolehtia että päätökset, ympäristö ja elinolosuhteet kannustavat terveellisiin valintoihin, Samalla tulee kuitenkin mahdollistaa ihmisille itsemääräämisoikeus, vaikka yksilön käyttäytymistä pyritäänkin ohjaamaan esimerkiksi verotuksen ja elintarvike- ja hintapolitiikan avulla, ja vaikka myös kaupalla ja markkinoinnilla on entistä voimakkaampi yksilön valintoja ohjaava vaikutus.

Yhteiskunnan olosuhteisiin liittyviä tekijöitä ovat mm. ihmisoikeudet, tasa-arvo, sosiaalinen oikeudenmukaisuus, vallitsevat arvostukset ja normit, käsitykset terveydestä, sairaudesta, normaaliudesta, terveyden huomioiminen päätöksenteossa, teknologinen muutos, taloudellinen kehitys, varallisuus, rauha, turvallisuus, tasapainoinen ekosysteemi, kaupungistuminen, ympäristöuhat ja väestörakenteen muutos. Kun nämä tekijät ovat yhteiskunnan kannalta hyvällä tolalla, olosuhteet tukevat väestön terveyttä sekä yksilöiden terveysvalintoja.

Monissa yhteiskunnan olosuhteisiin liittyvissä tekijöissä on parantamisen varaa. Useissa yhteyksissä esiin tullut terveyden epätasa-arvo, joka on yhteydessä henkilön koulutukseen ja tulotasoon, osoittaa etteivät sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja tasa-arvo toteudu toivotulla tavalla. Myöskään vähemmistöryhmien oikeudet eivät kaikilta osin toteudu, ja he saattavat kohdata syrjintää ja epäasiallista kohtelua. Kehitettävää on monella muullakin saralla, mutta epäkohtien tunnistaminen ja pyrkimys niitten korjaamiseen vie yhteiskunnan olosuhteita tavoiteltuun suuntaan. Kun yhteiskunnan päätöksenteossa ja toimissa huomioidaan kattavasti terveysnäkökohdat, kehittyvät olosuhteet myönteisesti. Vaikka yhteiskunnan taloudelliset resurssit saattavat usein olla puutteelliset esimerkiksi toivottujen palvelujen järjestämiseksi, muokkaavat myös arvot, asenteet ja ilmapiiri olosuhteita merkittävästi, ja saattavat edistää terveyden kannalta myönteisten olosuhteiden luomista.

Tee opiskeluosioon 1 liittyvät tehtävät (1.1 ja 1.2).