Title: Lähteiden käyttö
Course: HI01- oppikirjaton kurssi > Section: Historia ja historia tieteenä

Yhdistä lähteiden käyttöön liittyvät käsitteet oikeisiin selityksiin

Lähdekritiikki

Valitse 2(kaksi) oikeaa vastausta.

Ulkoinen lähdekritiikki merkitsee esimerkiksi sitä, että

- Tutkija selvittää, onko esimerkiksi Hitlerin päiväkirja aito vai väärennös.
- Tutkija pohtii kriittisesti, voiko esimerkiksi luottaa siihen, että suomalainen sotilas kertoo ystävälleen sodan aikana lähettämässään kirjeessä, että vihollinen eli venäläinen harrastaa ihmissyöntiä.
Feedback: Tässä on kyse sisäisestä lähdekritiikistä eli siitä, onko lähteen sisältämä tieto totta.
- Tutkija pohtii, voiko luottaa Stalinin esittämään väitteeseen, ettei Neuvostoliitto aikonut talvisodassa vallata Suomea. Tutkija huomaa, että Stalin on myös julkisuudessa väittänyt, ettei Neuvostoliitto ylipäänsä ole tahtonut vallata mitään naapurimaita. Tutkija vähintäänkin epäilee, että Stalinin väite ei ole totta.
- Tutkija vertaa keskenään varmasti antiikin Rooman ajoilta peräisin olevaa tekstiä ja katolisen kirkon arkistosta löytynyttä Konstantinuksen lahjakirjaa. Lahjakirjassa keisari Konstantinus lahjoittaa koko Länsi-Rooman keisarikunnan maa-alueen katolisen kirkon johtajalle eli paaville. Tutkija huomaa, että lahjakirjan latinankieli muistuttaa enemmän keskiajan katolisten munkkien ja pappien puhumaa latinaa kuin antiikin ajan vanhaa, klassista latinankieltä. Tutkija päättelee tekstin olevan väärennös.
Feedback: Tämä on oikeastaan yhtä aikaa sekä sisäistä ja ulkoista lähdekritiikkiä, eli rajatapaus. Lähteiden vertailu on kuitenkin selvästi ulkoista lähdekritiikkiä - onko lahjakirja väärennös, jos se poikkeaa antiikin latinankielisistä teksteistä? Toisaalta lahjakirjan tutkiminen sisäisen lähdekritiikin keinoin voi valaista asiaa. Mahdollisesti kirkko halusi pönkittää paavin valtaa Länsi-Euroopassa väärentämällä lahjakirjan. Tämä on muuten sitten aito väärennöstapaus historian syövereistä ja yksi ensimmäisiä, joka paljastettiin renessanssiaikana lähdekritiikin keinoin.

Sisäisen lähdekritiikin keinot

Sisäistä lähdekritiikkiä harjoittaessa tutkija voi:

- esimerkiksi miettiä, mitä motiiveja lähteen tuottajalla on ollut tai mihin tarkoitukseen lähde on tuotettu.
Feedback: Oikein!
- esimerkiksi radiohiiliajoituksella selvittää, onko lähde tehty siihen aikaan, jota se kuvaa, vai onko kyseessä vaikkapa myöhäisempi väärennös.
Feedback: Tämä on ulkoista lähdekritiikkiä
- tutkia lähteen sisäistä rakennetta elektronimikroskoopilla.
Feedback: Tämä on todennäköisesti ulkoista lähdekritiikkiä, koska rakenne voi ehkä paljastaa, onko esine myöhempi väärennös. Sen sijaan lähteen tekijän motiiveista se ei kerro mitään.
- Tutkija kritisoi renessanssipaaveja rakastajattarien pitämisestä, vaikka nämä ovat tehneet papiksi ryhtyessään selibaattilupauksen.
Feedback: Tämä ei ole minkään sortin lähdekritiikkiä, vaan anakronista moralismia

Käytettävät lähteet

Historiantutkimuksessa käytettäviä lähteitä ovat

- esimerkiksi oikeudenkäyntipöytäkirjat noituusoikeudenkäynneistä.
Feedback: Hyvä!
- radiohiiliajoitus
Feedback: Ajoitusmenetelmä ei ole varsinaisesti lähde: lähteitä ovat suulliset, kirjalliset, kuvalliset ja esineelliset lähteet. Esineitä voi toki ajoittaa, mutta ajoittaminen on tiedonhankintamentelmä, ei lähde. Lähde on siis esine, jota ajoitetaan.
- Lähdekritiikki
Feedback: Hups, väärin meni. Koita uudestaan!
- Vuosilustoajoitus
Feedback: Ajoitusmenetelmä ei ole varsinaisesti lähde: lähteitä ovat suulliset, kirjalliset, kuvalliset ja esineelliset lähteet. Esineitä voi toki ajoittaa, mutta ajoittaminen on tiedonhankintamentelmä, ei lähde. Lähde on siis esine, jota ajoitetaan.

Tacituksen lähteet

Kirjoittaessaan fenneistä, turvautuiko Tacitus todennäköisesti...

- toisen käden lähteisiin.
Feedback: Oikein! Todennäköisesti tarinat ja tiedot fenneistä kulkeutuivat Tacitukselle lukuisten välikäsien kautta kaupankäynnin mukana.
- ensimmäisen käden lähteisiin.
Feedback: Väärin. On hyvin epätodennäköistä, että Tacitus olisi löytänyt jonkun kauppiaan, sotilaan tai muun vastaavan henkilön, joka on käynyt fennien luona. Todennäköisesti tarinat ovat kulkeneet monen henkilön kautta, ennen kuin Tacitus on kuullut ne joltain haastatatellultaan.

Lähdekritiikin soveltamista

Seuraava ote antiikin roomalaisen historioitsijan Tacituksen teoksesta. Otteessa TAcitus kuvaa äärimmäsiessä pohjolassa, ehkä Suomen alueella asuvia fennejä, jotka olivat ehkä muinaisia saamelaisia. Tacitus ei ikinä matkustanut Rooman keisarikunnan ulkopuolelle vaan hankki tietonsa muiden kirjailijoiden teoksista tai haastattelemalla.

»Fennit ovat ihmeen villejä, viheliäisen köyhiä. Ei heillä ole aseita, ei hevosia, ei asuntoja. Ravintona ovat kasvit, vaatteina nahat, makuusijana maa. Ainoa varallisuus on nuolissa, joita he raudan puutteessa terästävät luilla. Metsästys elättää yhtäläisesti sekä miehiä, että naisia. Nämä näet seuraavat miehiä kaikkialle ja pyytävät osan saaliista. Lapsillakaan ei ole muuta suojaa villieläimiltä ja rajuilmoilta kuin jonkinlainen oksista punottu katos. Sinne palaavat nuoret, se on vanhojen turvapaikka. Mutta tämä on heistä onnellisempaa elämää kuin pelloilla huokaileminen, vaivalloinen talojen rakentaminen sekä milloin toiveikas, milloin pelokas huolenpito omasta ja vieraasta omaisuudesta. Rauhassa jumalilta ja rauhassa ihmisiltä he ovat saavuttaneet sen vaikeimman päämäärän, ettei heidän tarvitse edes mitään toivoa.»

Tacitus, Publius Cornelius: Germania. Kääntänyt Pekkanen, Tuomo. Kolmas, uudistettu painos. Gaudeamus 2018

Arvioi, miten sitä voisi käyttää lähteenä

- Tutkija, joka haluaa tietää roomalaisten kulttuurista, voisi saada siitä arvokasta tietoa roomalaisten asenteista muita kansoja kohtaan ja heidän käsityksestään omasta kulttuuristaan.
Feedback: Hyvä!
- Tacituksen mainitsemia fennejä on yleensä pidetty suomalaisina tai saamelaisina, joten kyseinen maininta on ensimmäisiä kirjallisia mainintoja suomessa asuneista ihmisistä. Siksi lähteen perusteella voi saada luotettavaa tietoa Suomen alueella asuneiden ihmisten elintavoista antiikin Rooman aikaan.
Feedback: Lähde kertoo enemmänkin siitä, millaisina Tacitus pitää villejä ihmisiä, eikä siihen voi luottaa. Tacitus on myös voinut saada tiedot epäluotettavista lähteistä, koska ei ole itse käynyt Suomen suunnalla. Ei ole myöskään täysin varmaa, että fennit olivat muinaisia suomalaisia tai saamelaisia.