Title: Tiivistelmä keskiajasta
Course: HI01- oppikirjaton kurssi > Section: IV Keskiajan Eurooppa

Keskiajan feodaalinen yhteiskunta- ja talousjärjestelmä ja sen hidas muutos sydän- ja myöhäiskeskiajalla nykyaikaisemmaksi markkinataloudeksi.

Keskiajaksi kutsuaan noin tuhannen vuoden ajanjaksoa Länsi-Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen vuosina 500-1500 jKr/ eaa.  Sen ensimmäisinä vuosisatoina varhaiskeskiajalla, eli noin 500-800-luvulla kehittyi uudenlainen yhteiskuntajärjestelmä, feodalismi eli läänityslaitos. Varhaiskeskiaika jatkui noin vuoteen 1000 saakka.

Jo Rooman valtakunnan loppuaikoina Rooman imperiumin virallinen uskonto oli ollut kristinusko ja 300-luvun lopulla kirkkoon kuulumisesta tehtiin jopa pakollista kaikille Rooman kansalaisille. Rooman romahtamisen jälkeen kristinusko jatkoi leviämistään ja vahvistumistaan. Länsi-Euroopassa vallitsi vahvasti kristitty kulttuuri viimeistään varhaiskeskiajan viimeisinä vuosisatoina. Sen jälkeenkin katolisen kirkon ja paavin asema vahvistui sydänkeskiajalla 1000-1300-luvuilla jopa noin 1200-luvulle saakka, koska kuninkaat ja keisarit olivat heikkoja.

Myöhäiskeskiaika koitti noin 1300-luvun puolivälin tienoilla ja näki katolisen kirkon ja paavin arvovallan laskun, kirkon hajaannuksen ja samaan aikaan maallisten kuninkaiden vallan vahvistumisen.

Läpi koko keskiajan säilyi ajatus kristitystä Rooman valtakunnasta, jonka perintöä jatkoi katolinen kirkko paaveineen ja maallisina vallanpitäjinä lännen keisarit, joista ensimmäinen oli frankkien valtakunnan suurin hallitsija Kaarle Suuri 700-800-lukujen vaihteessa. Myös antiikin sivistys ja kulttuuri, muun muassa roomalainen laki ja antiikin filosofia ja kirjallisuus, säilyi osittain kirkon opetustyön ansiosta ja alkoi elpyä sydänkeskiajalta lähtien perustetuissa yliopistoissa.

Kaarle Suuri, frankkien kuningas 700- ja 800-lukujen vaihteessa, oli ensimmäinen läntinen keisari vuosisatoihin ja hänen jälkeensä läntinen keisarius jatkui ensin frankkien valtakunnassa ja sitten pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, jonka hallitsija pyrki esiintymään katolisen kristikunnan johtajana. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari hallitsi periaatteessa ylimpänä lääninherrana Saksan alueita ja Pohjois-Italiaa, mutta joutui kilpailemaan koko keskiajan valta-asemasta paavin, kuninkaiden ja myös aatelisten kanssa kanssa. Yleensä paavi oli myös maallisena johtajana vahvempi, etenkin, kun keisari oli riippuvainen feodaaliherroista. Erilaiset feodaaliherrat olivat hänen vasallejaan, mutta hallitsivat omia läänityksiään kuin itsenäiset pikkuruhtinaat. Etenkin vahvistuva Ranskan kuningaskunta myös kilpaili saksalaiseksi muodostuneen keisarinvallan kanssa Länsi-Euroopan johtoasemasta. Jokaisella kuninkaalla ja jopa kaupungilla oli omat valtatavoitteensa, vaikka periaatteessa keisarin ja paavin asema tunnustettiinkin ylimmäksi.

Keskiaika loppui 1500-luvun tienoilla, kun kuninkaiden valta vahvistui, porvaristo vaurastui kaupalla, eurooppalaiset lähtivät oman maanosan ulkopuolisille löytö-, kauppa- ja valloitusretkille ja kulttuurissa renessanssi elvytti antiikin sivistystä ja tieteitä vähentäen myös kirkon valtaa ihmisten ajatuksiin.

Maatalousyhteiskunta

- Rooman keskusvallan kadottua Länsi-Euroopan kaupungit pienenivät. Sen alueelle syntyi lukuisia pienempiä kuningaskuntia, kun romahtavan keisarikunnan alueelle vaeltaneet niin sanotut barbaarit eli itägootit, länsigootit, frankit, burgundit, vandaalit ja niin edelleen perustivat omia kuningaskuntiaan.
- Kuninkaat eivät kuitenkaan pystyneet hallitsemaan edes omia kuningaskuntiaan vaan läänittivät ne mahtimiehille -pienemmiksi ruhtinaskunniksi.
- Länsi-Euroopasta tuli lukuisten ruhtinaskuntien tilkkutäkki
- Tästä kehittyi feodaalijärjestelmä. Frankkien valtakunnan laajentajaa ja ensimmäistä länsieurooppalaista keisaria, Kaarle Suurta, voi pitää feodalismin perustajana.
- feodalismi siis syntyi, kun hyvin järjestetty roomalainen keskushallinto legioonineen katosi, eivätkä uudet kansat onnistuneet jatkamaan sen perinnettä
- feodalismi oli keskiajan sotilaallinen, taloudellinen ja hallinnollinen järjestelmä, joka oli Euroopassa vahvimmillaan 900–1400-luvuilla.
- Kuninkaat antoivat maata vastineeksi sota- ja hallintopalvelusta, koska heillä ei ollut rahaa. Verotuloja oli mahdoton kerätä, koska Rooman romahduttua siirryttiin rahataloudesta takaisin vaihdantatalouteen, jossa pyrittiin omavaraisuuteen ja tehtiin vaihtokauppaa
- Aatelisto syntyi, kun feodaaliläänityksistä tuli perinnöllisiä

Keskiajalla linnojen hallussapito varmisti myös sitä ympäröivän alueen hallinnan. Talousjärjestelmän ja tieverkoston alkeellisuuden takia pitkät piiritykset olivat vaikeita, joten hyökkääjän epäonnistuessa linann valtauksessa ja piirityksen pitkittyessä edessä oli perääntyminen. Alue jäi siis sen haltuun, joka piti linnaan hallussaan. Tämän ansiosta myös kuninkaiden kruununvasallit ja myös alemmat aateliset olivat oman alueensa melkein ehdottomia herroja - mikäli kuningas joutui kukistamaan aateliston kapinaa, linnat toimivat kapinallisten aatelisten viimeisinä turvapaikkoina, vaikka kapinalliset olisivat hävinneet suuriakin taisteluita.

Feodaalijärjestelmässä oli lääninherroja ja vasalleja.

Lääninherra(kuningas tai mahtava aatelinen, kuten herttua, kreivi, paroni)
- tarjosi vasallilleen suojelua​
- antoi vasallin palveluksia vastaan maa-alueen eli läänityksen.​
- kuninkaat antoivat aluksi läänityksiä mahtimiehille ja korkeimmat lääninherrat - herttuat, kreivit, paronit - olivat siis suoraan  kuninkaan vasalleja eli kruununvasalleja
- myös kirkolla ja sen hiippakuntien alueellisilla johtajilla, piispoilla, oli läänityksiä ja vasalleja. Samoin he saattoivat olla kuninkaiden vasalleja.

Vasalli
- tarjosi lääninherralle sotilaallista apua​
- hallinnoi lääninherran puolesta lääniään ja sen asukkaita, antoi tuomioita rikoksista ja sai vastineeksi kerätä verot itselleen​
- saattoi hankkia itselleen alavasalleja

Feodaalijärjestelmän kolme säätyä eli yhteiskuntaluokkaa olivat taistelevat aateliset, rukoilevat papit ja työtä tekevät, verot maksavat talonpojat. Talonpojat omistivat tilansa ja saattoivat itse myydä sen ja liikkua vapaasti. Talonpoikien kanssa samaan työtä tekevään ja verot maksavaan säätyyn laskettiin myös kaupunkilaiset(porvarit ja käsityöläiset), palvelijat ja rengit ja kerjäläiset. Aatelisto ja papisto oli vapautettu veroista, koska he huolehtivat käytännössä yhteiskunnan hallinnosta ja puolustuksesta.

Keskiaikaisessa kuvassa työssä puurtavat talonpojat edustavat kolmatta säätyä, pyhä saksalaisroomalainen keisari hallitsijoita ja ylimystöä sekä paavi pappeineen papistoa.

Maaorjat olivat talonpoikia, jotka oli sidottu viljelemäänsä tilaan. Maaorjalla ei ollut oikeutta muuttaa pois tilalta. Mikäli kartanonherra möi tilan, maaorja siirtyi tilan mukana uudelle omistajalle. Toisaalta maaorjalla oli henkilökohtainen oikeussuoja - häntä ei saanut kohdella sen huonommin kuin vapaata talonpoikaakaan ja maaorjan poika peri isänsä tilan ja aseman. Vasallit ja heidän voutinsa eli kartanon asioiden hoitajat pyrkivät 1000-luvulta lähtien alistamaan loputkin talonpojat maaorjuuteen ja osin onnistuivat. Venäjältä ja Preussista maaorjuus lakkautettiin vasta 1800-luvun loppuuoliskolla.

Feodalismi perustui kartanotalouteen

- kartanonherra omisti maan tai hallinnoi sitä ja kartano oli omavarainen eli se pyrki tuottamaan kaiken tarvitsemansa
- talonpojat ja maaorjat tekivät päivätöitä ja/tai maksoivat veroja ja maksuja kartanonherralle vastineeksi maatilkustaan. Sarkajaon mukaisesti peltoja viljeli koko kylä yhteisönä, porukalla.
- Feodalismin pohjalta syntyivät säädyt
- Feodalismi heikkeni 1500-luvulla, kun valtiovalta kehittyi, kuninkaanvalta kasvoi ja siirtomaatalous rikastutti valtioita  ja vahvisti porvaristoa.
- sääty-yhteiskunta säilyi pidempään: Suomessa 1900-luvulle saakka
- Lopullinen romahdus 1600- ja 1700-luvuilla maaorjien ja talonpoikien vapautumisen ja porvarissäädyn nousun myötä.
- feodalismi kehittyi myös Kiinassa ja Japanissa itsenäisesti!

Kristinusko ja kirkko

Kristinusko oli keskiajan Euroopan yhdistävä tekijä. Katolinen kirkko oli Euroopan laajuinen organisaatio, joka toimi enemmän tai vähemmän kuninkaista riippumatta verotusoikeuden, suuren maaomaisuuden ja ihmisten lujan uskon turvin. Myös koulutus ja sivistys oli lähes täysin kirkon käsissä, koska kaikki korkeammin koulutetut olivat kirkon ylläpitämissä katedraalikouluissa ja luostareissa koulunsa käyneet ja varhaiset yliopistotkin painostivat teologiaan ja pappisopintoihin. Pappien lisäksi luku-, lasku- ja kirjoitustaitoisia oli vähän, joten papit hoitivat kirkollisten asioiden ohella maallistakin hallintoa ruhtinaiden puolesta.

Paavi, katolsien kirkon johtaja, oli kuninkaita ja usein keisareita mahtavampi. Kirkolla oli valtava maaomaisuus ja se oli kiinteä osa feodaalijärjestelmää. Katolisen kirkon hallinto, joka perustui seurakuntiin ja hiippakuntiin, ulottui koko Eurooppaan. Paavi vahvisti tai nimitti kaikkien Euroopan hiippakuntien piispat eli vaikutusvaltaiset hiippakuntien johtajat voitettuaan sydänkeskiajalla keisarin kanssa käymänsä kiistan piispojen nimitysoikeudesta.

Kirkon maita läänitettiin myös edelleen vasalleille ja myös piispoille läänitettiin kruunun maita kuninkaiden toimesta. Läänityksien mukana tulivat sotilaalliset ja hallinnolliset velvollisuudet, joten moni piispa osallistui keskiajan varhaisina vuosisatoina sotimiseen aatelisten rinnalle. Tavallinen kansa uskoi katolisen kirkon Jumalaan ja eli samassa kylässä koko ikänsä. Ihmisen tehtävä oli totella Jumalaa, kuningasta, kartanonherraa ja kirkon pappeja.

Keskiajalla tapahtui silti paljon kehitystä, esimerkiksi maanviljelyssä otettiin käyttöön satoja parantava kolmivuoroviljely, parempia rautateräisiä auroja, hevoselle jo varhaiskeskiajalla länget sekä uusia viljelykasveja, joita Eurooppaan saapui mm. Lähi-Itään tehtyjen ristiretkien myötä. Myös muita keksintöjä tehtiin etenkin ase- ja merenkulkuteknologiassa. Niinpä keskiajan lopulla Euroopan merenkulkijat ja kauppiaat yhdistivät ensi kertaa maailman yhdeksi kauppaverkostoksi löytöretkien seurauksena. Lisäksi keskiajalla syntyi katolisen kirkon tarpeisiin pappeja ensin kouluttamana yliopistojärjestelmä, joka kuitenkin oli alusta saakka itsenäinen korkeimman koulutuksen opinahjo. Keskiajan yliopistoissa pyrittiin yhdistämään katolinen kristinusko ja antiikin filosofien ajatukset skolastiikaksi pohjustettiin atiikin kulttuurin herättämistä henkiin renessanssin aika 1300- ja 1500-luvuilla.

Kaupunkien kasvu ja uuden yhteiskunta- ja  talousjärjestelmän kehittyminen porvariston nousun myötä

- Varhaiskeskiajan jälkeen, eli 1000-luvulta lähtien, kaupungit kasvoivat. Taustalla olivat olojen vakiintuminen, vaurastuminen, maatalouden elpyminen ja väestönkasvu.
- Uudet kaupungit olivat usein luostarin tai lääninherran linnan ympärille ja vallan alle, mutta itsehallinnollisina, mutta rikastuessaan ja  kasvaessaan biistä tuli “herraansa” mahtavampia
- Asukkaita muutamasta tuhannesta Pariisin jopa 200 000 asukkaaseen
- Kaupungit suojattiin muureilla ja rakennettiin tiiviisti, niiden talot rakennettiin pääosin talot puusta ja vain varakkailla oli kivitaloja.
- Porvareista koostuva raati (ruotsiksi råd=neuvosto) hallinnoi kaupunkia ja teki päätöksiä asioista, pormestarit johtivat ja ammattimiesten killat pyörittivät kauppaa ja elinkeinoja
- Maaseudun asukkaat ostivat torilla kaupungin käsityöläisten ja kauppiaiden tuotteita ja myivät maataloustuotteita kaupunkilaisille, joten kaupungin ja maaseudun suhde oli tiivis, etenkin kun kaupunkien väkiluvun kasvu perustui maalta muuttavaan työvoimaan, kaupunkien kuolleisuus näet ylitti syntyvyyden.

- Suurkauppa ja pankit syntyvät

Keskiajan alun paikallinen vaihtokauppa vilkastui tuotannon kasvun ja vaurastumisen myötä, koska syntyi uusia kauppareittejä: maitse Firenze-Flander-reitti, jokireitit, Itämeri(Hansa) ja meriyhteydet Palestiinaan ristiretkien myötä. Myöhäiskeskiajalla kehittyi Pohjois-Italian ja Flanderin (nykyisen Belgian ja Ranskan) työpajoissa varhainen, teollisuuden esiaste eli manufaktuuriteollisuus: tekstiilien tuotantoa runsaalla työntekijäjoukolla ja alkeellisilla koneilla

Kaupan vahvistuminen johti 1200-luvulla rahatalouden elpymiseen.

- Pankit syntyivät tarpeesta nostaa käteistä kauppamatkoilla toisiin kaupunkeihin: oli turvallisempaa tallettaa raha kotikaupungissa ja kuljettaa mukana todistusta, jolla saattoi nostaa toisen kaupungin pankista käteistä, kun kuljettaa kultakirstua mukana matkoilla. Maantierosvous oli varsin yleistä keskiajalla ja sitä harjoittivat myös feodaaliherrat eli aateliset rosvoparonit.
- Yrittämisen riskejä vähennettiin hankkimalla osuuksia yrityksistä – osakeyhtiöt siis syntyivät. Jos osuuksilla ostettu suuri ja kallis laivalasti upposi, sijoittajat menettivät vain pienen summan rahaa, eivät koko omaisuuttaan.
- Pääomia alkoi kertyä suurkauppiaille ja nämä varat sijoitettiin edelleen tuotantoon ja kauppaan.Taas kertyi voittoa ja taas voitto sijoitettiin edelleen. Ja näin kauppias rikastui lisää. Tästä kierteestä syntyi uusi taloudellinen malli: kapitalismi, joka perustui rahan omistamiseen ja sijoittamiseen. Feodalismihan oli perustunut maanomistukseen

Uudenlainen taloudellinen järjestys haastoi feodalismin

- kaupunkien ja kauppiaiden vaurauden kasvaessa niistä tuli myös poliittisia mahteja: Pohjois-Italian kauppakaupungit, kuten Venetsia ja Firenze nousivat sotilasmahdeiksi ja Pohjois-Saksassa kaupunkien kauppaliitto, Hansa, oli tärkeä poliittinen toimija.
- feodaaliherrat tai edes kuninkaat eivät enää voineet määrätä kaupunkien toimintaa
- kehittyvien kansallisvaltioiden kuninkaat saivat kuitenkin kaupungeista ja kaupasta verotuloja, joilla pystyivät maksamaan virkamiesten ja sotilaiden palkkoja, joten feodaaliaatelin merkitys sotavoimana ja alueiden hallitsemisessa väheni

Länsi-Euroopan naapurit

Islamista tuli Lähi-Idän voimatekijä melko pian sen jälkeen, kun profeetta Muhammed sen perusti. Muhammedin kuolemaan 632 mennessä koko Arabian niemimaa oli vallattu ja käännytetty islamiin. Uuden uskonnon innoittamat arabit alkoivat Muhammedin kuoleman jälkeen laajentaa islamilaista kalifaattia Itä-Rooman eli Bysantin alueelle, valtasivat nopeasti Syyrian ja Pohjois-Afrikan, jopa lähes koko Espanjan ja uhkasivat frankkien valtakuntaa, kunnes Kaarle Suuren isoisä Kaarle Martel löi heidät Poitier'n taistelussta 732. Muslimihallitsijat, kuten keskiajan lopulta lähtien Ottomaanien valtakunnan  eli Turkin sulttaanit, pyrkivät laajentamaan valtakuntiaan läntisen Euroopan suuntaan vielä 1600-luvulla, joten läntisen kristikunnan näkökulmasta he olivat jatkuva uhka. Toisaalta sydänkeskiajalla arabien kautta saatiin käännettynä antiikin filosofien teoksia, joiden pohjalta syntyi myös renessanssi.

Itä-Rooma eli Bysantti säilyi varhaiskeskiajalta asti Välimeren mahtavimpana valtakuntana ja koki uusia nousuakausi. "Uudessa Roomassa" keisari oli ehdoton yksinvaltias ja kirkko noudatti hänen tahtoaan, toisin kuin lännessä, jossa paavinvalta kasvoi. Suurin Bysantin keisareista, Justianus,  onnistui valloittamaan 500-luvulla Pohjois-Afrikan, Italian ja osia Espanjasta, mutta hänen seuraajiltaan laajeneva arabivaltakunta vei Pohjois-Afrikan ja myös Syyrian alueetBysantin kirkko ja paavin kirkko ajautuivat ristiriitoihin jtoka hupentuivat 1054 molemminpuoliseen kirkonkiroukseen. Tämän jälkeen idässä oli ortodoksinen krikko ja länness katolinen, jotka pitivät toisiaan vääräoppisina. Tämä ei silti estänyt yhteistyötä esimerkiksi ristiretkien aikana muslimeja vastaan sodittaessa.

Bysantti kukistui kuitenkin vasta, kun lännen ristiretkeläiset valtasivat 1204 Konstantinopolin ja pitivät muutaman vuosikymmenen yllä komentoa sieltä. Lopullisesti Bysantin tarinan päättivät islaminuskoiset turrkilaiset, jotka valloittivat jäljelle jääneen pienen alueen ja itse tuhatvuotisen pääkaupunkgin Konstantinopolin 1453.

Bysantin perillisenä esiintyi myöhemmin "kolmas Rooma" eli Moskovan suuriruhtinaskunta, jonka suuriruhtinas julistautui keisariksi Bysantin perikadon jälkeen. Itä-Eurooppa tunnusti näet Itä-Rooman lähetystyön ansiosta ortodoksista kristinuskoa. Tällä oli kauaskantoiset seuraukset koko maanosan historialle, koska sekä Venäjän keisarin ehdotonta itsevaltaa että Venäjän alueen laajentamista sotimalla perusteltiin tulevina vuosisatoina ainakin osittain kristinuskon puolustamisella.

Kuvalähteet

linna: Pixabay.  Lisenssi Pixabay Licence.
 keskiajan säädyistä: wikimedia commons. Lisenssi Public domain.