Title: Tiivistelmä
Course: HI01- oppikirjaton kurssi > Section: VII Moderni maailma

Lyhyt katsaus edelliseen vuosisataan

Modernin maailman syntymisen rajapyykkinä on pidetty 1800- ja 1900-lukujen vaihdetta perustelluista syistä. Muutokset niin talouden, yhteiskunnan kuin kulttuurin sarallakin olivat aiempaa laajemmalle leviäviä ja syvälle käyvempiä.

Teollisuusmaiden talous ja maailmantalous kasvoi 1900-luvulla kymmenkertaiseksi kammottavista maailmansodista huolimatta. Tätä kehitystä eivät pysäyttäneet edes miljoonia uhreja vaatineet sodat, eikä 1930-luvun talouslama, joka suisti Euroopan diktatuureihin ja innoitti Yhdysvalloissa valtion puuttumaan ensi kertaa voimallisemmin talouden toimintaan New Dealin aikana. Maailmantaloudesta tuli aidosti globaalia ja maailmasta yksi markkina-alue, vaikka Neuvostoliiton sosialistinen suunnitelmatalous pyrki haastamaan läntisen markkinatalouden. Vielä vuosisadan koko alkupuoliskon Euroopan suurvalloilla oli siirtomaita, joista niiden kansainvälisiksi kasvaneet yhtiöt saivat halvalla raaka-aineita, mutta toisen maailmansodan jälkeenkin itsenäistyneet siirtomaat saivat ja saavat osin edelleen tyytyä halpojen raaka-aineentuottajan rooliin globaalissa taloudessa.

Ensimmäinen maailmansota 1914 muutti siis maailmaa, kun se päättyi Saksan ja keskuvaltojen häviöön ja Venäjällä kommunistiseen vallankumoukseen Leninin johdolla. Muuallakin yhteiskunnat olivat muutoksen myllerryksessä ja kommunistista vallankumousta pelättiin laajalti.  Ensimmäinen globalisaation ja vapaakaupan aika, joka oli alkanut Ison-Britannian johdolla 1800-luvun alussa, päättyi viimeistään sotaan, tosin suojatulleja oli nähty jo aiempien taantumien aikana. Sodan jälkeen manner-Eurooppaa rasittivat jälleenrakennus, sodan voittaneita Ranskaa ja Isoa-Britanniaa sotavelat Yhdysvalloille ja Saksaa sotakorvaukset. Saksassa koettiin hyperinflaatio, jonka seurauksena rahan arvo romahti. Saksa kuitenkin toipui inflaatiosta nopeasti ottamalla käyttöön uuden rahayksikön ja saatuaan luottoa yrityksilleen mm. Yhdysvalloista.  Maailma koki muutenkin 1920-luvun aikana nousukauden, joka vaurastutti etenkin Yhdysvaltoja, jossa nähtiin nykyisenkaltaisen kulutusjuhlaa, kun uusia tuotteita pölynimureista autoihin saattoi ostaa osamaksulla tai luotolla ja pörssiosakkeilla keinoteltiin.

Saksa aloitti toisen maailmansodan ajauduttuaan Hitlerin diktatuuriin osin laman seurauksena, mutta hävisi sen 1939-1945 Yhdysvalloille, Isolle-Britannialle ja Neuvostoliitolle. Sodassa länsiliittounueet kokivat puolustavansa demokratiaa totalitarismia vastaan, vaikka Neuvostoliitto oli myös totalitaristinen diktatuuri. Sodan päätyttyä Neuvostoliiton kommunistin järjestelmä ja lännen markkinatalousjärjestelmä, toisaalta kommunistinen diktatuuri ja demokratia, päätyivät kylmään sotaan, jossa kilpailtiin siitä, kumman talous- ja yhteiskuntajärjestelmä oli parempi.

Euroopan valtioiden hallitsemat siirtomaat itsenäistyivät toisen maailmansodan jälkeen, mutta jäivät pitkälti yhä köyhiksi ja kehittymättömiksi, kun kansainvälinen kauppa noudatti ja noudattaa yhä siirtomaa-ajan logiikkaa: ne siis tuottivat ja tuottavat yhä paljolti halvalla raaka-aineita ja halpatuotteita Euroopan ja Pohjois-Amerikan hyväksi. Sen sijaan ihmisten elintaso kohosi vähintään yhtä jyrkästi teollisuusmaissa ja kulutusyhteiskunta syntyi.

Näistä laman ja maailmansotien jälkimainingeista syntyi länsimainen hyvinvointiyhteiskunta, joka ripustautui talouskasvun ja kulutuksen kasvun varaan. Jopa Yhdysvalloissa valtio puuttui talouden toimintaan. Markkinatalous, kulutusyhteiskuntineen ja hyvinvointivaltioineen päihitti kylmässä Neuvostoliiton valtiojohtoisen sosialismin. Sodan jälkeen Yhdysvaltojen talouden koko oli yli puolet maailmantaloudesta ja sen johdolla alkoi maailmanlaajuisen globaalitalouden kausi, joka kiihtyi kylmän sodan loputtua 1990-luvulla Neuvostoliiton romahdukseen. Länsimainen demokraattinen markkinatalous ja hyvinvointiyhteiskunta näyttivät lopullisesti voittaneen ideologioiden ja talousjärjestelmien kilpailun. Globaaleiksi kasvaneilta ongelmilta - hyvinvointieroilta kehittyvien maiden ja rikkaiden maiden välillä sekä myös maiden sisällä, saastumiselta, ilmastonmuutokselta, alati kasvavalta pakolaisuuden uhalta, verokilpailulta, globalisaatioon liittyvältä teollisuustuotannon siirtymiseltä halpatuotantomaihin, kuten Kiinaan - se ei ole välttynyt, vaikka on tuottanut ennenäkemätöntä teknologista edistystä, hyvinvointia, sivistystä, terveyttä ja onnellisuuttakin teollisuusmaiden yhteiskuntien kansalaisille.

Saman suurten sotien vuosisadan maailman västö paisui yli viisinkertaiseksi, josta kiitos kuului ennen kaikkea paremmalle terveydenhoidolle ja rokotuksille ensin teollisuusmaissa ja sitten kehittyvissä maissa, mutta myös elintarviketuotannon kasvulle. Ilman maatalouden tuottavuuden kasvua sekä teollisuus- että kehitysmaissa kasvavaa väestöä ei olisi pystytty ruokkimaan. Ilmastonmuutos ja muut ympäristöongelmat nousivat globaaliksi huolenaiheeksi 1900-luvun lopulla, kuin alleviivaten globalisaation peruuttamattomuutta ja vastustamattomuutta. Teollisuusmaista kehittyviin maihin eli entisiin siirtomaihin tai Kiinaan siirtynyt teollisuus toi niille talouskasvua ja työllisyyttä. Samalla teollistuminen aiheutti näiden maiden alueilla ympäristöongelmia, vaikka teollisuusmaissa saastuttaminen väheni. Samassa suhteessa tosin vähenivät länsimaissa teollisuustyöpaikat ja nämä teollisuusmaat joutuivat rakennemuutoksen kouriin, kun työttömien piti löytää uutta työtä usein palvelualoilta tai jäädä työttömiksi.

Ohuilla punaisilla viivoilla merkityt globaalit laivareitit yllä olevassakartassa näyttävät havainnollisesti globaalin talouden nykyiset keskukset, talousalueet, joihin viivat keskittyvät. Mitkä laajemmat talousalueet ovat selkeät kolme maailmankaupan keskusta?