Title: Politiikka
Course: YH01 -Suomalainen yhteiskunta -oppikirjaton kurssi > Section: II Politiikka

Politiikkaa on perinteisesti pidetty yhteisten asioiden hoitamisena. Sana itsessään juontuu antiikin kreikan kielen sanasta politikos, "poliksen eli kaupunkivaltion asioita koskeva". Tämä käsitys on hyvin kaunis, jopa ihanteellinen näkemys politiikasta.

Politiikassa on kuitenkin voimakkaita ristiriitoja eri yhteiskunnallisten näkemysten, luokkien ja toimijoiden välillä. Politiikka onkin nähty myös negatiivisena, joko omien henkilökohtaisten etujen tai oman ryhmän etujen ajamisena.

Politiikka on myös kilpailua vallasta ja siksi eräänlaista peliä. Poliitikkojen ja puolueiden täytyy liittoutua keskenään ja osata kosiskella äänestäjiä. Samoin kilpailijan nolaaminen voi olla pelistrategiaa parhaimmillaan.

Politiikka on myös asioiden politisointia​ eli asioiden nostamista yhteiseen keskusteluun. Politisointi voi myös kahtiajakaa kansaa, kun osa kansasta on eri mieltä jostain tärkeästä asiasta. Tästä Suomesta löytyy mainia esimerkki eli maahanmuuttokeskustelu, joka on politisoitunut oikeastaan vasta 2000-luvulla, kun aiemmin maahanmuuttoon suhtauduttiin yksimielisesti, maltillisesti ja vähättelevästikin. Toisaalta politisointi on myös keskeinen keino kerätä kannatusta ihmisiltä, jotka kokevat politisoitavan asian tärkeäksi ja merkittäväksi.

Politiikka on valintojen tekemistä​. Vallassa olevat poliitikot esittävät usein, että heidän politikkansa on ainoa mahdollinen, järkevä ja jopa pakollinen tapa tehdä asioita. Valtiontalouden leikkauksia esimerkiksi voidaan perustella sillä, että muuten jouduttaisiin ottamaan velkaa, jättäen huomioimatta, että on arvovalinta leikata vanhusten ja sairaiden hoidosta. Velan lisäksihän olisi aina mahdollista myös nostaa veroja.

Politiikka on kompromisseja. Puolueiden ja poliitikkojen pitää yhdesäs sopia, mitkä vaaleissa luvatut asiat toteutaan ja kuinka paljon kunkin puolueen vaatimukset näkyvät hallitusohjelmassa, joka linjaa hallituksen politiikan. Jokaisen hallitukseen osallistuvan puolueen täytyy tinkiä osin omista poliittisista tavoitteistaan ja antaa perään toisten puolueiden tavoitteille, että saisi edes osan haluamistaan asioista aikaiseksi.

Politiikka on retoriikkaa eli hyvää puhetaitoa. Retoriikka liittyy juuri poliittisten valintojen perusteluun. Taitava puhuja tai kirjoitaja esittää omat arvovalintansa perusteltuina mielipiteinä.  Samoin poliittisen vastustajan esitykset esitetään huonosti perusteltuina tai vastuuttomina. Metaforia eli vertauskuvia ja yksinkertaisia hokemia käyttämällä poliitikko saa lisää tehoa puheeseensa. Lyhyet lauseet jäävät mieleen ja hokemat sekä usein käytetyt positiiviset avainsanat tehostavat viestin muistamista. On mieleenpainuvampaa sanoa, että Suomella on kolme turvallisuushaastetta eli "Venäjä, Venäjä ja Venäjä" tai puhua vaalivoiton sijaan "veret seisauttavasta jytkystä" kuin pysyä tiukasti asialinjalla. Retoriikkaa käsitellään äindinkielessä, joten politiikan ymmärtämiseen saa paljon apua äidinkielen opinnoista.

 Politiikka on myös "poliittista liturgiaa" eli taitoa puhua vaikeaselkoisesti ja ympäripyöreästi​. Poliitikot vastaavat monesti pitkästi ja niin, että eivät suostu sanomaan suoraa kantaansa, jos tietävät mahdollisesti menettävänsä äänestäjiä tai joutuvansa tukalaan tilanteeseen, jos sanoisivat rehellisen mielipiteensä. Toisaalta tämän poliitikkojen ammatikielen osaaville kananotot voivat olla täysin selkeitä, joten aina kyse ei ole tahallisesta harhauttamisesta, vaan siitä, ettei politiikko osaa puhua kansantajuisesti. Poliittisiksi broilereiksi on nimitetty koko aikuisikänsä politiikan parissa toimineita, puolueen "kasvattamia" ammattipoliitikkoja, joilla ei ole muuta työkokemusta, eikä kosketuspintaa tavallisen kansalaisen elämään. Tällaista ammattimaistumista ja etääntymistä arjen ongelmista on pidetty ongelmana etenkin, koska sitä tapahtuu kaikille poliitikoille, myös muita töitä tehneille.  Toisaalta nykyään päätettävät asiat ja lakikokonaisuudet ovat niin monimutkaisia, että ammattipoliitikkoja, jotka keskittävät politiikkaan koko mielenkiintonsa, tarvitaan aiempaa kipeämmin.

Politiikan kaikki vivahteet liittyvät siihen, että politiikassa kilpaillaan siitä, millaista politiikkaa maassa noudatetaan. Retoriikka, kompromissit, valtapelit, valinnat, politisoidut asiat ja näitä kaikki ohjaavat arvot, olivat ne sitten jonkin yhteiskuntaluokan, puolueen tai politiikon taikka jopa koko suomalaisen yhteiskunnan arvoja, tuottavat lopputuloksena tulevaisuuden Suomen.

Ja vielä kaiken edellisen lisäksi poliittisena voidaan pitää kaikkea yhteiskunnallista toimintaa, sillä nykyään on vallalla hyvin laaja käsitys politiikasta​. Tavalliseen arkeen liittyvinä poliittisina valintoina voi mainita seuraavat, joilla pyritään vaikuttamaan yhteiskuntaan

- ostoboikotit​: lopetetaan jonkin tuotteen ostaminen, koska sen tuottaja tukee vääränlaista politiikkaa tai toimii yhteiskunnallisestyi epäeettisesti esimerkiksi käyttämällä lapsityövoimaa
- mitä ostat kaupasta?​ Käänteinen ostoboikotti, jossa tuetaan omasta mielestä oikeanlaista politiikkaa ja yhteiskuntaa edistäviä yrityksiä ja tuotteita, kuten Reilun kaupan tuotteita tai kotimaisia elintarvikkeita.
- kasvissyönti esimerkiksi ilmastonmuutosta aiheuttavien hiilidioksidiopäästöjen vähentämiseksi
- penkkareiden ohjelma​, jos se ottaa kantaa yhteiskunnallisiin ongelmiin
- vaatetus​, esimerkiksi lutkamarssilla vähäpukeiset naiset ovat vastustaneet naisten pukeutumisen seksualisointia ja ajatusta siitä, että väärällä tavalla, "lutkamaisesti" pukeutunut nainen on itse osasyyllinen, jos joutuu seksuaalisen ahdistelun tai väkivallan kohteeksi

Puolueet ja politiikan muutos

- Puolueilla on keskeinen merkitys edustuksellisen demokratian toimimiselle: puolueet päättävät eduskunnan käsittelyyn tulevista asioista.​Ilman puolueita 200 kansanedustajan olisi hyvin vaikea muodostaa kantaa yhtään mihinkään kysymykseen. Puolueiden kannanottoa määrää tietenkin sen arvot ja vaalilupaukset, joiden pohjalta hierotaan kompromisseja muiden puolueiden kanssa hallitukseen pääsemiseksi.
- Politiikka ja puolueet ovat keskiluokkaistuneet, kun kansakin on. Puolueiden erot ovat vähentyneet ja kaikki snaovat esimerkiksi kannattavansa hyvinvointiyhteiskunta)a.
- populismi tarkoittaa politiikan teon tapaa, jossa vedotaan yksinkertaisilla iskulauseilla äänestäjiin, luvataan korjata kaikki ongelmat ja esitetään muut poliittiset puolueet ja poliitikot eliittinä, joka ajattelee vain omia etujaan ja myös väärinkäyttää valtaa. Populismille tyypillistä on asettaa kansan etu ja tämän joskus kuvitteellisen eliitin etu vastakkain. Politiikka esitetään korruptiona ja vain omaa puoluetta pidetään hyvänä.
- politiikan henkilöityminen tarkoittaa sitä, että nykyään suurempi osa ihmisistä äänestää ennemmin henkilöä kuin puoluetta.
- Suomessa on monipuoluejärjestelmä​, koska mikään puolue ei saa lähellekään puolta äänistä ja siten enemmistöä eduskuntaan. Tämä johtuu siitä. että meillä on käytössä suhteellinen vaalitapa eli D'Hondtin järjestelmä, jossa suurehkot puolueet saavat lähes yhtä paljon edustajia. Tämä johtaa  käytännössä siihen, että enemmistöhallituksessa on aina vähintään kolme tai useampia puolueita, joten puolueiden on tehtävä kompromisseja. Toisaalta tämä tekee päätöksenteon vaikeammaksi ja hitaammaksi, mutta toisaalta päätöksillä on tätä kautta laajempi tuki ja eri näkökannat otetaan paremmin huomioon.
- Yksi puolue ei siis Suomessa yksin pysty tekemään mitään, ei valtion eikä kuntien tasolla vaalijärjestelmämme vuoksi. Tämä korostaa yhteisen näkemyksen hakemista eli ns. konsensusta, jossa hallituspuolueet ovat yhtä mieltä tärkeistä asioista, jopa opposition kanssa. Suomessa hallituksessa  voi olla sekaisin vasemmisto- ja oikeistopuolueita (esimerkiksi punamultahallituksessa Keskusta ja SDP), mitä ei esimerkiksi naapurissamme Ruotsissa ole nähty ikinä.
- Suomen merkittävimmät puolueet ovat tällä hetkellä Perussuomalaiset, Kansallinen Kokoomus, sosiaalidemokraattinen puolue eli SDP, Keskusta, Vihreät ja Vasemmistoliitto. Perussuomalaiset ovat melko konservatiivinen ja maahanmuuton vastustamisella profiloitunut populistipuolue. Kokoomus taas oikeistolainen markkinoiden ja yksilön vapautta kannattava puolue. SDP on maltillisen vasemmistolainen yleispuolue, jonka oikeistolaisimmat kannattajat ja edustajat voivat olla lähellä Kokoomuksen kannattajia mielipiteissään.  Keskusta on perinteisesti ollut maaseudun puolue, joka on konservatiivinen ja oikeistolainen, mutta on pyrkinyt myös saamaan liberaalimpeja kannattajia myös kaupungeista. Vihreät on nimensä mukaisesti luonnonsuojelun ympärille perustettu puolue, joka on osin oikeistolainen ja osin vasemmistolainen. Vasemmistoliitto ajaa nimensä mukaisesti erittäin vasemmistolaista politiikkaa, jossa sosiaaliturva on hyvä, tuloerot pienet, julkisella taloudella suuri rooli taloudessa ja markkinataloutta hillitään. Vihreiden, Kokoomuksen ja SDP:n kannatus on suurinta kaupungeissa, Keskustan taas maaseudun kunnissa.